Номер провадження: 33/813/9/25
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пацалової Тамари Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн (а.с. 38).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Пацалова Тетяна Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки та дослідження доказів. Таким чином, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було встановлено, що працівниками поліції не у повній мірі доведено вину апелянта у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. До того ж, вказує, що наявний у матеріалах справи відеозапис у повній мірі спростовує факт вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, оскільки, на ньому зображено, що ОСОБА_1 спокійно виконував всі прохання представників поліції та останні штучно створили ситуацію відмови апелянта від виконання законних вимог працівників поліції. Окрім того, звертає увагу суду, що наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень взагалі висунуто не було. Разом з тим, вказує, що згідно норм чинного законодавства, рапорт поліцейських, котрий судом першої інстанції було взято до уваги як доказ вчинення правопорушення, не може слугувати таким доказом, оскільки працівник поліції є зацікавленою особою по справі. Таким чином, представник апелянта зазначає, що належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять (а.с. 40-46).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.04.2024 було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 49-50).

Розгляд справи неодноразово відкладався, у зв`язку із оскарженням представником апелянта постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже на думку апелянта, у разі скасування вказаної постанови суду, будуть наявні відповідні підстави для закриття провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 185 КУпАП, за відсутності складу правопорушення, зважаючи на те, що дані події відбувалися в один день та є взаємопов`язані.

В судове засідання 25.02.2025 з`явився представник апелянта, повідомила суд, що постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2025 було залишено без задоволення її апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2024 та оскаржувану постанову залишено без змін. Також адвокат Пацалова Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася, причини такої неявки суду не повідомлено. Будь-яких заява щодо відкладення/розгляду за відсутності на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього в повні мірі підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: рапортом інспектора УПП в Одеській області від 10.12.2023, згідно якого ОСОБА_1 , водій Toyota RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , під час проходження тесту на визначення стану сп`яніння, почав рух автомобілем та намагався втекти з місця зупинки; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 31484 від 10.12.2023, згідно якого, 10.12.2023 о 23-й годині 40 хвилин стосовно гр. ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за статтею 130 ч.1 КУпАП; висновком щодо результатів медичного огляду від 10.12.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 212058 встановлено, що 09.12.2023 року близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_1 , знаходячись біля будинку 1 по вулиці Катерининська в місті Одеса, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , та після зупинки співробітником поліції для проходження огляду почав самовільно продовжувати рух, на вимоги зупинитись не реагував, чим здійснив спробу наїзду на інспектора УПП в Одеській області ПП лейтенанта Кірова С.С., чим вчинив злісну непокору вимозі поліцейського та вчинив правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП.

Частинами 2, 4, 6 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідно, враховуючи диспозицію статті 185 КУпАП, в даному випадку обов`язковими умовами для встановлення наявності в діях особи складу даного правопорушення є наявність необхідної сукупності обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

За положенням ст. 185 КУпАП встановлено, що відповідальність настає у випадку злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

При цьому, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

До матеріалів справи в суді першої інстанції було долучено відеозаписи подій, що відбувалися в день складення проколу, а саме 471333 та 474743 (а.с. 15). З долученого відеозапису вбачається момент зупинки транспортного засобу та подальше спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , в ході якого останньому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у зв`язку із наявністю відповідних ознак. В подальшому, в свою чергу вбачається, що в процесі спілкування особи з працівником поліції та неодноразової спроби проходження відповідного огляду, до місця зупинки транспортного засобу за кермом якого знаходився ОСОБА_1 підійшли незнайомі особи, які всіляко намагалися втрутитися та з досить агресивною поведінкою. Натомість, ОСОБА_1 , як вбачається з відеозапису, на 10 хв. 42 сек., незважаючи на згоду пропозиції поліцейського щодо проїзду до медичного закладу для огляду, вмикає режим для руху автомобіля (Drive), потім здійснює вивертання руль в ліву сторону (10 хв. 58 сек.) та розпочинає рух на вказаному в протоколі авто (11 хв. 00 сек.), внаслідок чого зачепив працівника поліції, котрий знаходився біля даного автомобіля (11 хв. 05 сек.). Надалі, як вбачається з відео, працівники поліції намагалися зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та неодноразово зверталися до нього із вимогою щодо зупинки авто, однак останній на дану вимогу ніяк не реагував та продовжував рух, у зв`язку із чим поліцейському довелося самостійно вимкнути двигун даного авто (11 хв. 21 сек).

Наведені встановлені долученими до матеріалів справи обставини подій, що відбувалися в день складення протоколу, підтверджуються окрім протоколу також рапортом працівника поліції, зі змісту якого вбачається, що під час спілкування поліцейського з ОСОБА_1 та намагання забезпечити проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до автомобіля підійшли невідомі особи, які почали втручатися в діяльність поліцейських, під час чого водій вказаного в протоколі авто почав рух транспортного засобу, яким зачепив лейтенанта поліції Кірова та старшого лейтенанта поліції Гладченка. За допомогою фізичної сили було зупинено даний транспорт та затримано водія (а.с. 3). При цьому, на підтвердження наявності законних вимог поліцейського, які висувалися під час виконання ним своїх службових обов`язків, слід зазначити, що за результатами даних подій на ОСОБА_1 також було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в подальшому постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2024, залишеної без змін судом апеляційної інстанції, було накладено адміністративне стягнення в межах зазначеної статті.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, зважаючи на вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини справи, які в свою чергу в повній мірі та «поза розумним сумнівом» підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, а що виражається у злісній непокорі законній вимозі поліцейського, з огляду на відсутність будь-яких належних та обґрунтованих доводів на спростування даних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 293 КУпАП апеляційну скаргу залишити без задоволення та оскаржувану постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 - без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Пацалової Тамари Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк