Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3769/24 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.
Номер провадження №33/4805/366/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника Кохана Вітора Євгеновича, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2024 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 16.04.2024 о 01 годині 09 хвилин по вул.Леха Качинського, 10, в м.Житомирі, керував автомобілем «Audi A3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказав, що стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за ухилення від такого, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Також, послався на неправильне зазначення у протоколі відомостей щодо особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, замість імені «Вітор» неправильно вказано « ОСОБА_4 ». Вказав, що своїх даних він поліцейському не зазначав, хоча у протоколі зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Наголосив на відсутності в матеріалах справи доказів порушення ним ПДР, на не роз`ясненні йому поліцейським прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП. Також зазначив про відсутність зафіксованого факту перевірки на виявлення у нього ознак на стан сп`яніння, зазначених у протоколі.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що про час та місце розгляду справи не повідомлявся та не отримував копію оскаржуваної постанови у зв`язку з невірним зазначенням його адреси в протоколі про адміністративне правопорушення. Про існування постанови дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №75342727. На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження долучив довідку про реєстрацію місця проживання особи та заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №696333 від 16.04.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_2 16.04.2024 о 01 годині 09 хвилин по вул.Леха Качинського, 10, в м.Житомирі, керував автомобілем «Audi A3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ухилився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений згідно ст.266 КУпАП (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП «ОМСЦ» ЖОР від 16.04.2024 (а.с.3); рапортом старшого лейтенанта поліції заступника командира взводу роти №4 БУПП в Житомирській області ДПП Гриба О. від 16.04.2024 (а.с.4); відеозаписом події (а.с.5).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_2 .

З наявного у справі відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та була обумовлена порушенням водієм положень комендантської години, про що його було проінформовано. З правового аналізу норм п.5 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», пунктів 3, 8, 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 №573, слідує, що факт пересування транспортним засобом під час дії комендантської години є достатньою підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу та перевірки документів для встановлення осіб, що перебувають у транспортному засобі. Також, як вбачається з відеозапису, при спілкуванні з водієм у останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_2 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я та проінформовано про наслідки ухилення від проходження такого огляду. Проте, своїми діями останній фактично відмовився виконати законну вимогу працівників поліції, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, а тому уповноваженими особами такі дії були правильно розцінені як відмова від проходження на стан сп`яніння. Також, відеозапис свідчить, що ОСОБА_2 були роз`яснені права та обов`язки особи, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП,

При цьому, за змістом п.2 Розділу І Інструкції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що у працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_2 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на повідомлені йому ознаки такого сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість мови), що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині. Тому вимога поліцейського про проходження ОСОБА_2 відповідного огляду була законною.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на ту обставину, що ст.130 КУпАП не передбачає настання відповідальності за ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують наявність у діях останнього складу даного правопорушення, оскільки ухилення є фактично формою відмови і така вказівка у протоколі не впливає на кваліфікацію правопорушення і не ставить під сумнів допустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу.

Неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення імені особи, яку притягнуто до адміністративної правопорушення, та адреси місця проживання (перебування) не спростовує події та її обставин, об`єктивно зафіксованих відеозаписом, а також винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення. Такі неточності не виключають належність та допустимість протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу. Слід також звернути увагу, що під час з`ясування особи, ОСОБА_2 зазначив працівникам поліції, що він саме « ОСОБА_4 ». Проте, згідно наданого ним до апеляційної скарги паспорту громадянина України його ім`я « ОСОБА_5 ».

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, її учасниками не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, у вступній та резолютивній частинах постанови суддя місцевого суду неправильно вказав ім`я особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, замість « ОСОБА_5 » помилково зазначив « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч.9 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2024 року змінити в частині імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, виправивши « ОСОБА_4 » на «Вітор».

Вважати особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2 .

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич