П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2025 Справа №607/4295/25 Провадження №3/607/2123/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

25.02.2025 р. близько 16.00 год. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрози, штовхав, шарпав за руки та наніс декілька стусанів рукою в ділянку грудної клітки, чим завдав шкоди її фізичному та психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. №2229-VII.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату судового засідання був належним чином повідомлений.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи на 11 год. 30 хв. 10.03.2025 в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, про що свідчить його підпис у графі «підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

Враховуючи вимоги статті 268 КУпАП та строки розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у його відсутності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

Частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дослідивши надані докази, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 173-2 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме:

- даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №621971 від 25.02.2025;

- рапортом інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кульпи С.Г. про реєстрацію ЄО №9181 від 25.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 від 25.02.2025;

- поясненням ОСОБА_2 від 25.02.2025;

- поясненням ОСОБА_1 від 25.02.2025;

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА№334477 від 25.02.2025;

- копією рапорту інспектора ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Сніжани Стафін від 18.01.2023;

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/26208/24 від 16.12.2024.

Отже, на переконання судді, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, а тому доходжу висновку, що до нього слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, та саме таке стягнення буде належною мірою відповідальності та зможе запобігти новим правопорушенням.

Зважаючи на обставини вчинення адміністративного правопорушення, його наслідки, особу порушника, суддя не вбачає підстав для застосування покарання у вигляді громадських робіт чи адміністративного арешту.

Відповідно до статі 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Згідно з частини шостої статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що така поведінка ОСОБА_1 продовжується протягом тривалого часу, з метою комплексного підходу до вирішення проблем насильства, вважаю за необхідне направити ОСОБА_1 для проходження програми для кривдника.

Окрім того, відповідно до статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись статтями 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 грн. 60 коп.

ОСОБА_1 направити для проходження програми для кривдника на строк три місяці.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність статтею 390-1 КК України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Позняк