Єдиний унікальний номер судової справи: 469/1253/24 Головуючий у місцевому судді: Тавлуй В.В.
Номер провадження: 33/812/120/25 Головуючий у апеляційному суді Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Іванової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Іванової Лариси Михайлівни на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки зі сплатою штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень у дохід держави, без оплатного вилучення транспортного засобу,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415215 від 17 серпня 2024 року, ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 08- 40 год. в Миколаївській області на автомобільній дорозі М14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 64 км., керував транспортним засобом «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 0337 відмовився. Також відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Постановою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки зі сплатою штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 34 000 гривень у дохід держави, без оплатного вилучення транспортного засобу.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 10 лютого 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Іванова Л.М. подала до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник - адвокат Іванова Л.М. зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки є незаконною, винесеною з порушенням вимог ст. 280 КУпАП. Судом першої інстанції при розгляді справи не з`ясовано чи було вчинене правопорушення та якщо було, то ким саме (хто керував транспортним засобом) та чи винен ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, в якому його звинувачували.

Адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки не міг керувати через свій стан здоров`я, на підтвердження чого до апеляційної скарги додано, зокрема, виписку із медичної карти ОСОБА_1 .

Також захисник вказує на те, що за кермом транспортного засобу «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 17 серпня 2024 року о 08- 40 год була цивільна дружина ОСОБА_1 . Натомість суд першої інстанції не допитав в судовому засіданні як самого ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 .

Крім того, адвокат Іванова Л.М. зазначає, що відеозапис, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не може бути об`єктивним доказом факту керування ОСОБА_1 17 серпня 2024 року транспортним засобом «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки факт надання йому на місці складання протоколу будь-яких записів, які б показували, що саме він перебував за кермом ОСОБА_1 спростовує категорично.

Адвокат Іванова Л.М. звертає увагу на те, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживає, оскільки за час служби в ЗСУ протягом більш як 4 років мав проблеми за станом здоров`я, у зв`язку з чим вживає медичні препарати не сумісні з алкогольними напоями.

Також, захисник просить про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки повний текст постанови складений судом 31 січня 2025 року, а отриманий особисто ОСОБА_1 05 лютого 2025 року, після подання ним відповідної заяви. Крім того, ОСОБА_1 в судому засіданні 29 січня 2025 року присутній не був, а тому не знав про те, що саме цього дня була винесена оскаржувана постанова.

За такого, адвокат Іванова Л.М. вважає, що дана обставина є поважною причиною пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванової Л.М. на підтримку клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи клопотання, суд вважає, що наявні підстави для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2025 року Березанським районним судом Миколаївської області було проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови, а її повний текст складено судом 31 січня 2025 року. При цьому ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кудіна Т.М. в судовому засіданні 29 січня 2025 року присутні не були (а.с. 59-62).

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кудіна Т.М. звернулись до суду першої інстанції із заявами ознайомлення з матеріалами справи та про надання копії постанови суду від 29 січня 2025 року (а.с.63-64).

05 лютого 2025 року ОСОБА_1 та його захисник були ознайомлені з матеріалами справи та отримали копію оскаржуваної постанови.

10 лютого 2025 року адвокат Іванова Л.М. подала до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження та за відсутності клопотання про поновлення строку.

Згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу адвоката Іванової Л.М., яка подана в інтересах ОСОБА_1 була повернута особі, яка її подала.

03 березня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Іванова Л.М. повторно подала апеляційну скаргу на постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року разом з клопотанням про поновлення строку.

За такого, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови поважними та поновити вказаний строк.

Враховуючи викладене, та з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Іванову Л.М. та свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415215 вбачається, що водій ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 08-40 год. в Миколаївській області на автомобільній дорозі М14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 64 км, керував транспортним засобом «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 0337 відмовився. Також відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КупАП (а.с.1).

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2024 року (справа № 473/235/24) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.10-11).

Отже, адміністративне правопорушення, що полягало у відмові ОСОБА_1 як особи, яка керує транспортним засобом, 17 серпня 2024 року від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, було вчинено ним як особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто повторно.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд зазначив, що будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати Правила дорожнього руху України.

Згідно довідки УПП в Миколаївській області, що видана 19 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 26.12.2017 року (а.с.7).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свою винуватість у скоєнні даного правопорушення ОСОБА_1 не визнавав ні під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення та запису з боді камери працівника поліції, ОСОБА_1 , на думку працівників поліції маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 415215 від 17 серпня 2024 року (а.с.1);

- у відеозаписах, що містяться на диску, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення та наданий на запит суду першої інстанції (а.с. 6, 52).

- у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- в направленні на огляд на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415215 від 17 серпня 2024 року, водій ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 08-40 год. в Миколаївській області на автомобільній дорозі М14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 64 км., керував транспортним засобом «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 0337 відмовився. Також відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1).

З відеозаписів, що наявні в матеріалах справи на CD дисках вбачається, що працівниками поліції на автомобільній дорозі був зупинений транспортним засобом «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення ПДР України. При цьому, після зупинки вказаного автомобіля та під час руху працівника поліції до нього, з водійського сидіння вийшов чоловік (в подальшому буде встановлено його як ОСОБА_1 ), а з пасажирського сидіння вийшла жінка (в подальшому буде встановлено її особу як ОСОБА_2 ), які міняються місцями. В подальшому, після встановлення особи водія, та наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, аргументувавши це тим, що за кермом автомобіля був не він, а його цивільна дружина - ОСОБА_2 . Після чого, відносно водія ОСОБА_1 працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6, 52).

Також, матеріали справи містять Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зі змісту вказаних документів вбачається, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), а також те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4-5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За встановлених обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при розгляді справи не з`ясовано чи було вчинене правопорушення та якщо було, то ким саме (хто керував транспортним засобом) та чи винен ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, в якому його звинувачували, на увагу суду не заслуговують через їх безпідставність. Так, судом першої інстанції під час розгляду даної справи повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання адвоката Іванової Л.М. в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки не міг керувати через свій стан здоров`я, суд оцінює критично, з огляду на наявність в матеріалах справи доказів, які спростовують дане твердження.

Зокрема, переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд встановив, що ОСОБА_1 , який перебував за кермом транспортного засобу «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 на час його зупинки, та пасажир ОСОБА_2 міняються місцями (19 секунда запису), що свідчить про умисну поведінку ОСОБА_1 спрямовану на уникнення адміністративної відповідальності.

З цих самих підстав, не заслуговують на увагу пояснення свідка ОСОБА_2 , надані нею в суді апеляційної інстанції про те, що саме вона перебувала за кермом вказаного автомобіля та здійснила адміністративне правопорушення, потім зупинила авто на узбіччі, вийшла з водійського місця, а потім сіла на місце пасажира у зв`язку з необхідністю прийняти заспокійливе, яке знаходилось у бардачку автомобіля.

Крім того, аналогічних висновків дійшов Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області та П`ятий апеляційний адміністративний суд під час розгляду та апеляційного перегляду справи № 473/4649/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративної стягнення неправомірною та її скасування (а.с. 53- 56).

Також є безпідставними твердження захисника Пархомюка Є.В. в апеляційній скарзі про те, що відеозапис, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не може бути об`єктивним доказом факту керування ОСОБА_1 17 серпня 2024 року транспортним засобом «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_3 , з огляду на встановлені вище обставини.

Посилання адвокат Іванової Л.М. на те, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживає, оскільки за час служби в ЗСУ протягом більш як 4 років мав проблеми за станом здоров`я, не мають правового значення, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір останнього уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень у дохід держави, без оплатного вилучення транспортного засобу,відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.2 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Іванової Лариси Михайлівни- задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Березанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Іванової Лариси Михайлівни - залишити без задоволення.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки зі сплатою штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень у дохід держави, без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Крамаренко Т.В.