Провадження № 33/824/1559/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Бойка Максима Геннадійовича на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22 березня 2024 року серії ААД № 858976, 22 березня 2024 року о 01 годині 15 хвилин по вул. Березняківська, 21-А у м. Києві, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Audi A5», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Бойко М.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Бойко М.Г. вказує, що відомості протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу та рапорт солдата НГУ мають розбіжності щодо зазначення часу події начебто вчиненого правопорушення. Зі складених працівниками поліції документів вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у період часу, який чітко не визначений в протоколі, зупинена солдатом НГУ о 01 годині 30 хвилин, була направлена на медичний огляд о 01 годині 41 хвилині, а протокол відносно неї складено о 1 годині 30 хвилин, що свідчить про допущені істотні недоліки при складанні адміністративного матеріалу, що ставить під сумнів їх достовірність та законність. До того ж, протокол має виправлення в графі години. Не було надано до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення і відомостей про те, що працівниками поліції на місці зупинки пропонувався або проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо пропозиції працівника поліції оглянути ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням технічних засобів та доказів про її відмову проходити такий огляд, а тому, направлення останньої на огляд до медичного закладу було незаконним. Також протокол від 22 березня 2024 року не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортним засобом, як того вимагають положення ч. 1 ст. 266 КУпАП. Крім того, працівниками поліції не було забезпечено присутність двох свідків під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та не було надано суду будь-яких копій відеозапису з нагрудних камер, якими зафіксовано пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння та відмову в його проходженні.

Також адвокат Бойко М.Г. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що суд незаконно розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , яка не була обізнала про складання протоколу, не отримувала поштових відправлень та не знала про винесення оскаржуваної постанови. Лише 22 січня 2025 до Дніпровського районного суду міста Києва було подано заяву на видачу повного тексту судового рішення, який було отримано 23 січня 2025 року та у цей же день захисник ознайомився з матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 адвоката Бойка М.Г. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 рокуз наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 та її захисника. У матеріалах справи містяться копії судових повісток від 03 жовтня 2024 року та від 16 жовтня 2024 року про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, що призначено на 15 жовтня 2024 року на 09:00 год. та 24 жовтня 2024 року на 09:00 год. відповідно. Разом із тим, конверти із судовими повістками повернулися до суду без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» уже після винесення оскаржуваної постанови 28 жовтня 2024 року та 04 листопада 2024 року (а.с. 22).

Оскільки станом на 24 жовтня 2024 року у суду не було відомостей про вручення судових повісток, повідомлення місцевого суду про судові засідання не може вважатися належним.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 чи її захисником копії оскаржуваної постанови. Як вказує адвокат Бойко М.Г., ним отримано копію оскаржуваної постанови 23 січня 2025 року, а апеляційну скаргу подано 04 лютого 2025 року.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення, про ухвалення якого вона не знала, має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Бойка М.Г., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 22 березня 2024 року о 01 годині 15 хвилин по вул. Березняківська, 21-А у м. Києві, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Audi A5», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Разом з тим, згідно довідки про надання інформації про відсутність відео до протоколу про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2024 року, відео до протоколу про адміністративне правопорушення від 22 березня 2024 року серії ААД № 858976, складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не збереглось.

Не надавалось таке відео і місцевому суду.

Свідків під час проведення огляду залучено не було, а, відтак, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як і докази висловлення їй пропозиції пройти такий огляд зі сторони працівника поліції.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд не зазначив, з яких підстав та з урахуванням яких саме належних доказів він дійшов висновку про наявність у діях водія складу зазначеного правопорушення.

При цьому, місцевий суд не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення є лише способом фіксації встановлених поліцейським обставин та наданої діям особи, що притягується до адміністративної відповідальності кваліфікації, у відповідності до конкретної норми КУпАП.

Враховуючи імперативну норму ч. 5 ст. 266 КУпАП про недійсність огляду на стан сп`яніння, що був проведений з порушеннями визначеними даною статтею, в даному випадку за відсутності відеозапису чи залучених свідків, підстав приймати до уваги складене поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та твердження, що водій відмовся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3) у місцевого суду не було.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими могла б підтверджуватися вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку щодо доведеності її вини у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Бойка Максима Геннадійовича задовольнити.

ПостановуДніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв