ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/572/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року, стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка м. Харкова,

- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 03.12.2024 року о 15:40 год. за адресою: м. Харків, набережна Гімназійна, 18, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Мітсубіши, д.н.рз. НОМЕР_1 перед перестроюванням не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем БМВ, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.1 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та не дослідив усіх обставин справи. Посилалася на те що схема місця ДТП оформлена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не може бути доказом у цій справі. Вважала, що ПДР порушила інша учасниця ДТП, внаслідок чого і сталася ця ДТП. Вказувала, що суд першої інстанції прийняв рішення не видалившись до нарадчої кімнати, чим порушив вимоги чинного законодавства.

14.03.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просила у зв`язку з неможливістю прибуття у призначене судове засідання, розгляд справи проводити без її участі, вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги уз участі ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 269 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та вважала оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 10.1.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винною, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП; поясненнях потерпілої; поясненнях ОСОБА_2 , відомостях, що містяться на фотознімках.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що 03.12.2024 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем перед перестроюванням не переконалась, що це буде безпечним, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та допустила зіткнення з іншим автомобілем, що призвело до механічних ушкоджень автомобілів та матеріальних збитків.

З відомостей цього протоколу вочевидь вбачається, що його копія була отримана ОСОБА_2 , а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що остання ознайомлена з його змістом.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься схема місця ДТП, яку склав працівник поліції безпосередньо на місці події (арк. 2).

З відомостей цієї схеми вбачається, що учасники ДТП, в тому числі, ОСОБА_2 ознайомлена з її змістом, про що свідчить її підпис, а також відсутні будь-які заперечення ОСОБА_2 щодо відомостей, які в ній зазначені.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто остання не зверталася із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталася з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталася із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_2 , а також відсутність будь-яких відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_2 (арк. 3) вбачається, що вона рухалась по лівій смузі, перед зміною напрямку руху, а саме перестроюванням в праву смугу, увімкнула відповідний покажчик повороту, розпочала перестроювання і почула удар по її авто, проїхала кілька метрів та зупинилася.

Такі відомості вочевидь підтверджують те, що ОСОБА_2 рухалась у лівій смузі та почала виконувати маневр перестроювання праворуч.

З відомостей схеми місця ДТП вочевидь вбачається, що місцем зіткнення автомобілів є права смуга руху, тобто смуга руху, по якій рухався автомобіль під керуванням потерпілої ОСОБА_1 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 повідомила, що вона рухалась прямо у правій смузі а попереду неї у лівій смузі руху рухався автомобіль Мітсубісі. Під час здійснення нею маневру випередження автомобіля Мітсубісі, останній почав здійснювати маневр перестроювання праворуч, тобто на її смугу руху. Побачивши це, вона намагалась уникнути зіткнення автомобілів повертаючи праворуч, навіть заїхавши на бордюрний камінь, однак зіткнення уникнути не вдалося.

Належить взяти до уваги, що відповідно до положень ПДР України, увімкнення покажчика повороту не свідчить про наявність переваги у цього автомобіля у русі, а тому твердження ОСОБА_2 про те, що вона увімкнула покажчик повороту та після цього почала маневр перестроювання є такими, що не спростовують її винуватість у вчиненні ДТП.

Крім того, відповідно до відомостей світлин, які містяться в матеріалах справи (арк. 24-26) вбачається, що автомобіль ОСОБА_2 отримав ушкодження задньої правої двері, а автомобіль потерпілої ОСОБА_1 отримав ушкодження переднього лівого крила та переднього лівого бамперу, що узгоджується з відомостями, які зафіксовані в схемі місця ДТП.

Оцінюючи такі пошкодження автомобілів, поза розумним сумнівом вбачається, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснюючи маневр перестроювання праворуч здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався у правій смузі руху під керуванням ОСОБА_1 . Тобто, водій ОСОБА_2 не переконалась, що здійснення нею маневру перестроювання буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Оцінюючи вимоги цього пункту Правил дорожнього руху країни, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога цього пункту встановлює відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі перед перестроюванням.

Слід зазначити, що перед початком перестроювання водій зобов`язаний пам1ятати, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ПДР України.

Належить врахувати, що внаслідок того, що водій ОСОБА_1 продовжувала рух прямо, а водій ОСОБА_2 намагалась виконати маневр перестроювання, - саме водій ОСОБА_2 повинна була впевнитись у безпеці виконання свого маневру, чого вона не зробила, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода.

Крім того, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що процесуальна дія судді суду першої інстанції, а саме видалення до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, - цим Кодексом не передбачено.

Зокрема, відповідно до вимог ч.1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Інших будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови, що можуть свідчити про можливість її скасування, - апелянтом не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_3 п.п. 2.3(б), 10.1, 2.10(а) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков