ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/863/25 Справа № 199/9731/23 Суддя у 1-й інстанції - САВЧЕНКО Є. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Овчаренка С.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

За постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 5 (п`ять) років.

18 лютого 2025 року на вказану постанову адвокат Овчаренко С.М. подав апеляційну скаргу з клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 і про дати судового розгляду він не повідомлявся. Про існування оскарженого рішення ОСОБА_1 дізнався 11 лютого 2025 року, після чого ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови.

В судовому засіданні адвокат Овчаренко С.М. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведених в ньому мотивів, просив його задовольнити.

Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к; провадження № 51-4594 км18), зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім в суді першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови від 21 листопада 2023 року.

Проте, відповідно до інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про те, що справа буде розглядатися в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська, що підтверджується його особистим підписом.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, судом першої інстанції ОСОБА_1 було направлено копію постанови від 21 листопада 2023 року на адресу, яку останній вказав як місце свого проживання.

Також, під час виконання даної постанови, відділом державної виконавчої служби, на адресу ОСОБА_1 було направлено і постанову про примусове виконання постанови суду.

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про перебування в провадженні Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська відносно нього справи про адміністративне правопорушення та на його адресу було направлено копію постанови, а тому останній мав можливість своєчасно в межах десятиденного строку подати апеляційну скаргу.

Натомість, ОСОБА_1 , майже півтора роки не проявляв зацікавленості у результатах судового розгляду справи та апеляційна скарга була сформована та подана до суду адвокатом лише 18 лютого 2025 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

При цьому, адвокатом у клопотанні не наведено причин, які б позбавляли ОСОБА_1 можливості своєчасно скористатися правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк.

Щодо стверджень адвоката про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та не мав можливості своєчасно звернутися з апеляційною скаргою не приймаються до уваги, з огляду на те, що останній вчинив інкриміноване адміністративне правопорушення в період проходження військової служби, оскільки зі слів адвоката він проходив службу ще з 2022 року. При цьому, згідно матеріалів справи, він вчинив правопорушення повторно, оскільки перше правопорушення було вчинене ще 31 жовтня 2023 року.

Тобто, проходження військової служби ОСОБА_1 не завадило йому двічі протягом цього періоду бути притягнутим до адміністративної відповідальності, що також свідчить і на користь того, що останній мав можливість своєчасно звернутися з апеляційною скаргою навіть проходячи військову службу.

Таким чином, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Овчаренком С.М. в обґрунтування клопотання, не є такими, що обмежували право ОСОБА_1 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі Пономарев проти України Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Устименко проти України від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведене вище, вважаю, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Овчаренком С.М. в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити адвокату Овчаренку С.М. в поновленні строку на оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко