КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/22721/24

номер провадження: 33/824/796/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Івахненка Юрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року. Скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП та ухвалити нове рішення, відповідно до якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року мотивоване тим, що участь у судовому засіданні ОСОБА_1 або його захисник не приймали, а копію оскаржуваної постанови було отримано ним засобами електронної пошти лише 11 грудня 2024 року. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що він, як водій допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за які його слід було зупинити. У зв`язку з цим вважає, що всі подальші вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що докази, на які послався суддя першої інстанції, не є належними, допустимими, достовірними й такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Наявні у справі докази не свідчать про його беззаперечну винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із того, що він не відмовлявся від огляду та спонукав поліцейських дотримуватися чинного законодавства. Поліцейський, який складав протокол, не виявляв у нього ознак сп`яніння та відмовлявся зі спливом часу їхати із ним до медичної установи та фактично спонукав його на таку відмову. Звертає увагу, що поведінка патрульного поліцейського ОСОБА_2 унеможливлювала проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зазначає, що з відеозапису не вбачається, які ознаки наркотичного сп`яніння поліцейські вважали виявленими у нього та йому не було повідомлено з яких підстав він направляється на огляд, що викликає обґрунтовані сумніви щодо виявлення у нього ознак сп`яніння і яких саме. Тому вважає, що були відсутні підстави для направлення його на огляд у встановленому порядку.

Також вказує, що наданий працівниками поліції відеозапис не повністю відображає хід події, а саме, відсутній проміжок часу в 20 хвилин. Зазначає, що поліцейські зупинили транспортний засіб о 13 год 50 хв., надалі відбувся обшук, а потім він двічі погодився поїхати до медичної установи о 14 год 02 хв. (12 хв. 04 сек. відеозапису № 472729) дослівно: «погоджуюсь аби у нас були результати досліджень», о 14 год 12 хв. бодікамера №472729 була вимкнена. Надалі відеозапис бодікамери №472729 був поновлений об 14 год 33 хв. (45 хв. відеозапису), потім о 14 год 34 хв. слідує його спровокована відмова, надалі відеозапис камери 472729 знов виключається та відновлюється о 15 год 09 хв. (47 хв. відеозапису).

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час судового засідання повідомлений апеляційним судом своєчасно в установленому законом порядку. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Івахненко Ю.О. вважав за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Івахненка Ю.О., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, й просив їх задовольнити, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки наведені в ньому обставини дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Відповідно до положень ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2024 року суддею першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанови судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року було направлено на електронну адресу ОСОБА_1 11 грудня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.22).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник отримали копію постанови судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року раніше ніж 11 грудня 2024 року.

18 грудня 2024 року, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 у клопотанні доводи про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №0970545 від 06 жовтня 2024 року, згідно з яким встановлено, що 06 жовтня 2024 року о 13 год 55 хв. в місті Києві, Гостомильське шосе, 1/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку під запис бодікамери №472729. Чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 жовтня 2024 року, з якого слідує, що за результатом огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці (а.с.2);

розписка, згідно з якою ОСОБА_1 підтвердив факт його відсторонення від керування транспортним засобом о 14 год 55 хв. 06 жовтня 2024 року (а.с.3);

відеозаписи з нагрудних камер поліцейських №272729, №470785 (а.с.6).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 970545 від 06 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний поліцейським, який його склав, та ОСОБА_1 .

Обставини щодо роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та наслідки його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, також підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що 06 жовтня 2024 року в місті Києві по Гостомильському шосе, 1/1, на блокпосту працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та проведеним оглядом його транспортного засобу було виявлено коробку з невідомою речовиною. Тому працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи вживає він наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 відповів, що вживає разів два на рік. На уточнююче запитання працівника поліції, коли він вживав крайній раз, ОСОБА_1 відповів, що вчора ввечері, а також сказав, що сьогодні не курив (14 год 02 хв. відеозапису). Потім працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, для чого необхідно буде здати сечу, або ж він може відмовитися від проходження огляду, якщо розуміє, що вживав наркотичні засоби. При цьому, працівник поліції ОСОБА_1 повідомив, що у випадку перебування в стані наркотичного сп`яніння, так і у випадку відмови від проходження огляду, буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. На таку пропозицію ОСОБА_1 відповів: «Чисто логічно ці речовини виходять кілька днів. А якщо вони ще лишаються в крові, то ви забираєте права?». Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що права відберуть за рішенням суду, а наразі він відсторонений від керування транспортними засобами. Надалі ОСОБА_1 погодився на проходження огляду у лікаря-нарколога (14 год 03 хв. 50 сек. відеозапису). В подальшому працівник поліції у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння та виявленою у нього речовиною, повторно запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікаря-нарколога для здачі аналізів та повідомив, що за результатом огляду буде складено висновок або ж він може відмовитися і буде складено протокол на місці, на що ОСОБА_1 відповів, що хоче скласти протокол на місці, тут і зараз. Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що в такому випадку відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову від проходження огляду в порушення пункту 2.5 ПДР.

Вказаний вище відеозапис є передбаченим ст.251 КУпАП належним засобом доказування, який був оцінений судом у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та є достатнім для висновку у поза розумний сумнів, що 06 жовтня 2024 року о 13 год 55 хв. в місті Києві, Гостомильське шосе, 1/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку.

Таким чином апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння через об`єктивний ризик, що такий огляд призведе до позитивного результату, оскільки він визнав, що вчора вживав наркотичні засоби.

Тому, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що він, як водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, а тому всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що з відеозапису не вбачається, які ознаки наркотичного сп`яніння поліцейські вважали виявленими у водія, а також ОСОБА_1 не було повідомлено, з яких підстав він направляється на огляд, що викликає обґрунтовані сумніви щодо виявлення у нього ознак сп`яніння, і яких саме, відхиляються апеляційним судом, оскільки обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин імперативно передбачений пунктом 2.5 ПДР.

При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння незалежно від причин зупинки.

При цьому, всупереч твердженням в апеляційній скарзі, працівниками поліції в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 06 жовтня 2024 року зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці.

Крім того, як вбачається з відеозапису (14 год 02 хв.) ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що крайній раз вживав наркотичні вчора ввечері.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис не повністю відображає хід події, а саме, відсутній проміжок часу в 20 хвилин, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, оскільки в наданому відеозаписі відображені події, які відбувалися 06 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_1 та є достатніми для висновку про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з наданого адвокатом Івахненком Ю.О. суду апеляційної інстанції висновку службового розслідування, призначеного з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №4 батальйону №3 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (далі - УПП у місті Києві ДПП) лейтенантом поліції ОСОБА_2 та поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону №3 полку №1 ЦПП у місті Києві ДПП капралом поліції Степанчуком І.Р., про що стало відомо зі скарги ОСОБА_1 від 13 грудня 2024 року №Р-12000, вбачається таке.

Так, під час службового розслідування дисциплінарною комісією, яка утворена відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві від 03 січня 2025 року №12, встановлено, що 06 жовтня 2024 року лейтенант поліції Насікан В.О. та капрал поліції Степанчук І.Р. під час несення служби на блокпосту КП 507 в складі наряду «Рубін-0701» по Гостомельському шосе, 1/1, у місті Київ під час здійснення пропускного режиму зупинили транспортний засіб «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході зупинки транспортного засобу поліцейські перебували на вулиці та спілкувались між собою на особисті теми, не маючи сторонніх осіб поблизу. Лейтенант поліції ОСОБА_3 , звертаючись до ОСОБА_1 , відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» надав вимогу пред`явити документ, що посвідчує його особу. Лейтенант поліції Насікан В.О. для здійснення превентивного поліцейського заходу відповідно до пункту 2 ч.4 та ч.5 ст.34 Закону України «Про Національну поліцію» повідомив ОСОБА_4 про здійснення поверхневої перевірки речі та транспортного засобу. В ході здійснення поверхневої перевірки лейтенант поліції ОСОБА_2 надав вимогу водієві самостійно показати вміст особистих речей, що і зробив ОСОБА_4 всіляко ухиляючись від проведення огляду, а саме, залишив в сумці «гріндер», в якому у подальшому слідчо-оперативною групою (далі - СОГ) вилучено 0,31 мг. смол канабісу.

Дисциплінарною комісією встановлено, що поверхнева перевірка здійснена лейтенантом поліції Насіканом В.О. без дотримання вимог ч.6 ст.34 Закону України «Про Національну поліцію», але з усного дозволу ОСОБА_4 , який під час першочергового опитування відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про Національну поліцію» взагалі заперечував знаходження у себе речей, обіг яких обмежено законом. Під час очікування прибуття на місце події СОГ лейтенант поліції ОСОБА_2 для відвідування вбиральні перервав на портативному відеореєстраторі відеозапис на 14 хв., що узгоджується із пунктом 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026 (далі - Інструкція №1026). У зв`язку із набранням законної сили винесеної посадовою особою постанови серії ГБВ №347115 за ч.1 ст.44 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яка до того ж посилається на здійснені заходи працівників УПП у місті Києві ДПП та вилучені у водія речі, то є підстави вважати, що зазначені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Встановлено, що поліцейські поводилися стримано, доброзичливо, відкрито та уважно, не допускали у спілкуванні із ОСОБА_1 ненормативної лексики. Щодо оцінки законності складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, то зазначено, що відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, саме до компетенції суду входить з`ясування: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Також враховано, що на момент проведення службового розслідування відповідно до стану розгляду справ на сайті «Судова влада України» за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/123499745 за справою №759/22721/24 03 грудня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а суд вважає докази отримані з дотриманням встановленого порядку та у передбачений законом спосіб.

Таким чином, встановлені у висновку службового розслідування від 17 січня 2025 року обставини щодо подій 06 жовтня 2024 року не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Більше того, у вказаному висновку встановлено правомірність переривання поліцейським відеозапису на портативному відеореєстраторі.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного міста Києва від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов