КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 133/4125/24

провадження № 3/133/87/25

05.02.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді Гуменюка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, жительки АДРЕСА_1 , за ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серіїх ВАД №121972 від 22.12.2024, зазначено що ОСОБА_1 22.12.2024 о 14:10 по вул. Лиса гора, 4 в с. Флоріанівка, Хмільницького району, Вінницької області, висловлювалась нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушувала громадський порядок.

Вказані дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Судом виносилась постанова про здійснення приводу, що ОСОБА_1 , яка направлялась для виконання до батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Однак, вказану постанову не виконано та не забезпечили явку ОСОБА_1 до суду на вказані час та дату. Практика Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008, наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності порушника на підставі наявних матеріалів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, з таких підстав.

Частиною 1 ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковим елементом складу вказаного адміністративного правопорушення є місце його вчинення, яке повинно бути громадським.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України, «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги.

Крім того, за дорученням Кабінету міністрів України Міністерством охорони здоров`я України дано роз`яснення громадського місця, яке опубліковано на сайті Уряду України 13.04.2020. Згідно вказаного роз`яснення, громадським місцем є ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я; приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо.

Крім того, зі змісту ст. 178 КУпАП, громадським місцем є також вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №121972 від 22.12.2024, особа, яка його склала, не вказала місце вчинення адміністративного правопорушення, обмежившись загальними посиланням на словосполучення «громадське місце», не конкретизувавши його.

Крім того, з долучених до протоколу матеріалів, відсутні будь-які докази, з яких суд мав би можливість визначити місце вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Сам по собі один лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, факт вчинення якого повинен бути доведеним і іншими належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідно до рапорту від 22.12.2024 поліцейського ОСОБА_2 , який склав казаний вище протокол про адміністративне правопорушення, вказано, що 22.12.2024 він прибув за викликом про вчинення домашнього насильства до заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

З вказаного рапорту суд може зробити припущення, що спілкування з ОСОБА_1 відбувалось за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 . Місце проживання особи не відноситься до громадських місць, виходячи зі змісту вказаних вище нормативних актів та роз`яснення, викладеного на сайті Уряду України. Однак, всі припущення тлумачаться на користь обвинуваченого.

При ухваленні зазначеного рішення суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме: справу «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), в яких зокрема вказано, що суд не має права самостійно відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173 КУпАП, а тому провадження у справі за даною статтею підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі необхідно закрити через відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245-249, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, жительки АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олександр ГУМЕНЮК

05.02.25