Справа № 127/4619/25
Провадження № 3/127/960/25
П О С Т А Н О В А

04 березня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінова О.С., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч. 1 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, інваліда І групи, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

05.02.2025 року приблизно о 18.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , 1949 р.н., а саме ображав його словесно, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоди його психічному здоров`ю та вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В судове засідання 04.03.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що вину визнає.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 173-2 ч. 1 КУпАп настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначені організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП доведена його письмовими поясненнями, з яких вбачається, що 05.02.2025 року приблизно о 18.00 год. у нього виникла конфліктна ситуація з батьком ОСОБА_2 , 1949 р.н., який постійно втручається в його особисте життя, тому на цьому ґрунті у них виникають конфлікти.

Із письмових заяви та пояснень потерпілого ОСОБА_2 , 1949 р.н., інваліда ІІ групи, вбачається, що його син ОСОБА_1 , який спільно з ним проживає в квартирі по АДРЕСА_1 , 05.02.2025 року приблизно о 18.00 год. вчинив відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Також ображав дружину ОСОБА_2 ОСОБА_3 , 1950 р.н., живає спільно з ним. Вчинення домашнього насильства щодо нього призвело до завдання ОСОБА_2 шкоди його психологічному здоров`ю (головні болі, побоювання).

Поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки вчиненого 05.02.2025 року ОСОБА_1 домашнього насильства як низький.

Стосовно кривдника ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис АА № 458109 від 05.02.2025 року із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою - на 10 діб.

Враховуючи характер вчиненого порушення, особу порушника та ступінь його вини, враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 173-2 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 є інвалідом І групи (інвалід армії, СБУ, посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , видане ПФУ 02.04.2024 року).

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в :

визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: