Справа № 275/61/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю ОСОБА_1 , захисника Свиридовського О.А.,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 о 22 год. 19 хв. в селищі Брусилів, по вул. Митрополита Ілларіона водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 518, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Вказав, що в той день дійсно керував авто й був зупинений поліцейськими. Зазначив, що з цими саме поліцейськими у нього давно конфлікт, так як ОСОБА_1 скаржився на їх дії до їх керівництва, а тому поліцейські часто його безпідставно зупиняли. Так і того вечора він віз паливо знайомій, його зупинили і на вимогу щодо причин зупинки вказали, що погано видно номерний знак. ОСОБА_1 це заперечував, телефонував на лінію 102, викликав слідчо-оперативну групу, але постанову щодо номерного знаку все одно склали. Після того поліцейські вказали, що вбачають ознаки наркотичного сп`яніння, на що водій також заперечив. Йому пропонували пройти огляд в лікарні, проте ОСОБА_1 відмовився, так як не довіряв цим поліцейським, хотів, щоб його супроводжував інший патруль, знову телефонував на гарячу лінію. Після цього складались матеріали, він їх не підписував, так як не буз згідний з цими діями поліцейських. Вважає цю ситуацію спровокованою, викликану його активною громадянською позицією через скарги на поліцейських. Заперечив вживання наркотичних засобів перед керуванням.

В судовому засіданні захисник Свиридовський О.А. вказав на відсутність підстав для зупинки авто ОСОБА_1 , так як номерний знак було явно видно, що вбачається і з доданого відеозапису. Також вказав на неповноту доданого відеозапису, так як було видалено перші кілька хвилин спілкування з водієм, на яких, вочевидь, було обговорення поліцейськими підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Вказав, що ОСОБА_1 сам по собі має запальний характер, тому після чергової безпідставної зупинки він вів себе емоційно, проте це не вказує на наявність ознак сп`яніння. Також вказав, що КНП «Брусилівська лікарня» не проводить огляд на наркотичне сп`яніння лабораторним методом, а тому безпідставна пропозиція поліцейських в нічний час перед комендантською годиною щодо огляду в лікарні була надумана та така, що не гуртується на вимогах законодавства. Захисник надав докази звернення ОСОБА_1 зі скаргами на поліцейських та вказав, що в іншому провадженні розглядається справа щодо оскарження постанови щодо ОСОБА_1 від 16.01.2025 , складена через неосвітлений номерний знак, тобто в тому провадженні може бути спростовано факт підстав для зупинки авто ОСОБА_1 , а тому просив зупинити провадження у даній справі до розгляду згаданої справи. Також вказав на положення законодавства щодо обов`язку довести винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, однак через неявку поліцейських в судове засіданні, ненадання повного відеозапису події, відсутність підстав зупинки, провокацію поліцейських провадження у справі слід закрити в зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення в діях ОСОБА_1 , про що заявив відповідне клопотання.

В судове засідання викликалися, але не з`явилися без поважних причин поліцейські, які складали матеріали про події 16.01.2025.

Також судом за клопотанням захисника витребовувався повний відеозапис події від 16.01.2025, проте вказані дані суду надані не були.

В судовому засіданні 14.03.2025 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суддя, заслухавши ОСОБА_1 , захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (частина друга статті 14). Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци другий і четвертий частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).

За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

На доведення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вини у вчиненому суду надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 16.01.2025 серії ЕПР1 № 222810, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMV 518, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від огляду відповідно до встановленого законом порядку (а.с. 2);

- копію постанови від 16.01.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП (а.с. 6);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.01.2025 щодо ОСОБА_1 , згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою від огляду (а.с. 5);

- відеозапис події 16.01.2025, на якому зафіксовано, зокрема, факт керування авто, спілкування водія з поліцейськими, неодноразову пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння та свідому відмову від нього (час. 22.55. 22-57 год.), роз`яснення водію наслідків таких дій. Також зафіксовано свідому відмову водія від підпису протоколу, дзвінки зі скаргами на дії поліцейських та причини, за якими водій відмовляється від огляду (а.с. 12)

- копії рапортів від 20.01.2025 про фіксацію скарги ОСОБА_1 на безпідставну зупинку працівниками поліції його при керування транспортним засобом BMV 518, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.40-45)

Щодо доводів захисника про наявність підстав для закриття провадження.

Так, щодо безпідставності зупинки авто ОСОБА_1 , яка може бути встановлена в іншому провадженні, де водій оскаржує постанову за ст.121-3 КУпАП, то суд бере до уваги, що ст. 280 КУпАП передбачає обов`язок суду самостійно оцінювати докази в межах конкретного провадження. Суду надано відеозапис подій з фіксацією підстав зупинки та інших обставин, достатніх для самостійної оцінки доказів судом в межах розгляду справи саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому суд і не вбачає підстав для зупинки провадження та відмовляє в задоволенні відповідного клопотання захисника.

В свою чергу, у даній справі судом досліджено відеозапис події, з якого вбачається достатня видимість номерного знаку на авто ОСОБА_1 . Однак, сама по собі можлива безпідставність зупинки не є достатньою підставою для закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки. Як вказала ВРП у п. 77 рішення від 31.07.2024, справа 2342/2дп/15-24, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу». Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно він інших видів адміністративної відповідальності. Тому доводи про безпідставність зупинки суд не вважає достатніми для спростування наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про провокацію з боку поліцейських та пояснень ОСОБА_1 щодо причин відмови від огляду, які полягали в незгоді з діями патруля, недовірі до нього та бажанні пройти огляд в супроводі інших поліцейських, суд зазначає наступне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 266 КУпАП, п.2.5 ПДР, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735) не передбачено, як умови для вчинення дій, пов`язаних із виявленням та фіксацією у водіїв стану наркотичного сп`яніння, обов`язковість підстав зупинення їх поліцейськими.

Неправомірна, на думку водія, зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності в подальшому. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України. До вказаних висновків дійшов і Житомирський апеляційний суд (рішення якого в даній категорії справ є остаточними), переглядаючи справу №275/451/24. Тому особисті неприязні відносини водія та поліцейських, незгода з зупинкою чи бажання змінити склад поліцейського патруля, які ґрунтуються на суб`єктивних висновках - не надають водію підстав для невиконання вимог п. 2.5 ПДР, оскільки протилежний підхід означав би звільнення водія від обов`язку пройти огляд, встановленому ПДР. При цьому, ОСОБА_1 наділений широкими правами по оскарженню дій поліцейських у відповідному порядку, що за наявності мети боротьби з несправедливістю, на яку він вказував, заслуговує на повагу. Проте, така принципова позиція не надає йому як водію права не виконувати імперативних вимог п. 2.5 ПДР чи вимагати «замінити» поліцейських на місці події, оскільки такий обов`язок водія не передбачає виключень. Тому суд відхиляє наведені водієм доводи щодо підстав для відмови від огляду в зв`язку з недовірою до поліцейських як такі, що не грунтуються на вимогах закону.

Також суд не вбачає ознак провокації з боку поліцейських, на що вказував водій. Так, попередні скарги на поліцейських чи попередні безпідставні (на думку водія) зупинки не надають водію право в подальшому ігнорувати вимог ПДР та, в тому числі, порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння; пропозиція поліцейських ОСОБА_1 була висунута на підставі ст. 266 КУпАП та Порядку, йому повідомлено виявлені поліцейським ознаки сп`яніння, відмова водія була свідома та самостійна, тому вказане не може вважатися провокацією. Зміст діалогів поліцейських, на яких посилався захисник, щодо того, що поліцейський вказує що «тепер точно буде винесена постанова» не вказує на провокацію, оскільки обов`язок належного суб`єкта зафіксувати виявлене, на його думку, правопорушення випливає з положень КУпАП, а вже у разі безпідставності таких дій ОСОБА_1 має право оскаржувати їх, однак вказане не свідчить саме по собі про провокацію з боку поліцейських. Крім того, оформлення інших матеріалів чи постанов за іншими статтями КУпАП, не пов`язаними з ст. 130 КУпАП, не є предметом розгляду в даній справі.

Крім того, у пункті 97 Постанови № 990SCGC/1/24 Велика Палата Верховного Суду акцентує увагу, що рішення не можна вважати вмотивованим, якщо суддя не навів мотивів неврахування (відхилення) доказів наявності ознак такого сп`яніння у водія, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, на відеозаписі з нагрудної камери інспектора патрульної поліції. Тому суд вважає, що твердження про природню імпульсивність та збудження водія, викликане постійними зупинками його авто, не є достатніми для спростування судом ознак сп`яніння, зазначених у протоколі та відеозаписі, так як на доданому відеозаписі ОСОБА_1 дійсно був збуджений та знервований ще одразу після зупинки, тому його поведінка не в повній мірі відповідала ситуації, що надавало поліцейським право ініціювати питання огляду на стан наркотичного сп`яніння за наявністю ознак, передбачених п. 4 Інструкції.

Щодо доводів про неповноту відеозапису, то суд не вбачає незначну розбіжність в часі на кількох відеореєстраторах такими, що ставлять під обґрунтований сумнів відмову водія від виконання вимог п. 2.5 ПДР України. Так, на відеозаписі зафіксовано керування та зупинку авто, тривале спілкування водія та поліцейських, належні пропозиції водію пройти огляд, зазначення ознак наркотичного сп`яніння, відмова водія від огляду з зазначенням ним підстав для цього, роз`яснення таких наслідків та відмова водія від підпису протоколу. Вказаного змісту відеозапису в сукупності з іншими доказами для суду достатньо для висновку про винуватість водія у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, а відсутність початкового фрагменту відеозапису такий висновок не спростовує.

В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про закриття провадження.

Враховуючи вказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння при наявності ознак такого.

При обрані міри адміністративного стягнення суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, обставин що обтяжують чи пом`якшують відповідальність не встановлено.

Суд враховує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

З врахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 8, 9, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 16.01.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів:ГУК у Житомир обл./Житомир обл./ 21081300, код отримувача (код ЄРДПОУ): 37976485, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0006001, код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок(отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що згідно з ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а вразі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Копію постанови направити до ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та учасникам справи.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 17.03.2025.

Суддя П. В. Миколайчук