Номер провадження 3/754/1018/25
Справа №754/2656/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 березня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №245943 від 13.02.2025 року, 13.02.2025 року о 16:30 год. водійка ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Г.Хоткевича, керуючи автомобілем «СITROEN» д.н.з НОМЕР_1 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміни, при зміні напрямку руху пр. перестроюванні не надала перевагу у русі автомобілю «IVECO» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку по тій смузі на яку вона мала намір перестроїтися та вчинила з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила пп. 2.3Б; 10.1; 10.3 ПДР, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що здійснювала перестроювання, однак автомобіль, що рухався у правій смузі не стежив за її маневром, у зв`язку з чим відбулося ДТП, до матеріалів справи додала фотокопії з місця ДТП.

У суді другий учасник ДТП - ОСОБА_2 зазначив, що їхав у своїй смузі, не змінюючи рух, коли відчув поштовх з лівої сторони, після чого зупинився і побачив автомобіль іншої учасниці ДТП. Пошкоджень його автомобіль не має, тому що зіткнення відбулось на рівні причепу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 2.3Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, а також іншими доказами.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі схеми ДТП, а також наданих суду сторонами фотокопій ДТП, ОСОБА_1 здійснювала перестроювання у праву смугу, не впевнившись, що таке перестроювання буде безпечним.

Таким чином, враховуючи місце зіткнення, розташування транспортних засобів після ДТП та характер механічних пошкоджень автомобілів, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом зобов`язана була, на виконання вимог п.2.3Б, 10.1 Правил дорожнього руху, стежити за дорожньою обстановкою та її змінами, та перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проте цього не зробила, а відтак вона порушила вимоги Правил дорожнього руху.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушила пункти 2.3Б; 10.1; 10.3 ПДР України, при цьому суд керується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №245943 складеним уповноваженою на те особою, схемою пригоди, письмовими поясненнями водіїв та іншими матеріалами адміністративної справи.

Заперечення ОСОБА_1 своєї провини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не спростовує доведеність її вини у скоєному, і оцінюються судом як форма захисту.

Доказів, які б підтверджували відсутність вини водія суду не надано.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповіднодо вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню з особи судовий збір у розмірі 605,60 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 23, 33, 34-35, 124, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 310 КУпАП, постанова про накладення штрафу, за якою стягнення штрафу проведено повністю, з відміткою про виконання повертається органові (посадовій особі), який виніс постанову.

Повний текст постанови складено 12.03.2025.

Суддя: Т.А.Зотько