КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/401/25 Головуючий в суді І інстанції:Проскурня О.І.
Провадження № 33/824/1688/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202254 від 22 грудня 2024 року - 21 грудня 2024 року о 23 год. 58 хв. у м. Києві, площа Гостомельська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законодавством порядку зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат -2,04‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із притягненням останнього до адміністративної відповідальності вдруге та за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 04.02.2025 року він був притягнутий до відповідальності вдруге за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що суперечить нормам Конституції України.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відсторонення останнього від керування транспортним засобом і передання керування ним іншій особі.

Також доводи апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, обгрунтовує тим, що йому не було повідомлено причини зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_1 також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що всупереч Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, жодної з ознак патрульними поліції названо не було.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує також тим, що працівниками поліції не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, не було роз`яснено прав щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у разі незгоди з результатом огляду, також суддею першої інстанції було проігноровано той факт, що працівники поліції фактично змушували пройти огляд на місці, не цікавлячись згодою ОСОБА_1 та не надаючи можливості надати пояснення.

Крім того, доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу, оскільки проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а і шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що протокол про адміністративне правопорушення складався не в присутності ОСОБА_1 , а про право скористатись допомогою адвоката повідомлено не було.

21 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи, призначеної на 03 березня 2025 року о 09:30 год., без його особистої участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202254 від 22 грудня 2024 року, з якого вбачається, що 21 грудня 2024 року о 23 год. 58 хв. у м. Києві, площа Гостомельська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законодавством порядку зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат -2,04‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- у результаті тестування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 22.12.2024 року о 00 год. 07 хв. проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820, прилад №ARНК-0524, принтер ARНН-0757, тест № 3720, результат тестування - 2,04‰. Роздруківка результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820 містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 3);

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із якого вбачається, що було виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результат огляду позитивний - 2,04‰. У графі: «з результатами згоден» проставлений підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 4);

- даними відеозапису з нагрудних камер патрульних поліції 476515, 470647, на яких зафіксовано, факт зупинки водія ОСОБА_1 та повідомлено про причину зупинки, а саме хаотичний рух транспортного засобу по проїзній частині. У ході спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та неодноразово висловлено вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився та пояснив, що справді знаходиться у стані алкогольного сп`яніня, за що просив вибачення. Зафіксовано процедуру проходження огляду на місці зупинки, у ході якої водій перевірив трубку-мундштук на герметичність та проведено пробний забір на підтвердження відсутності випарів алкоголю у трубці. Зафіксовано факт проходження огляду водієм та встановлено, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, результат - 2,04‰, з чим водій погодився без будь-якого примусу та тиску, відтак працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлено водія із його змістом. Крім того, зафіксовано факт заборони патрульних поліції щодо подальшого керування транспортним засобом та вимогу передачі автомобіля тверезому водію (а.с. 6).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та правопорушником - ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 22 грудня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що 04.02.2025 року він був притягнутий до відповідальності вдруге за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що суперечить нормам Конституції України, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки передані до суду апеляційної інстанції матеріали адміністративного провадження стосуються протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202254, який було складено 22 грудня 2024 року о 00 год 36 хв, а посилання ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі на притягнення його до адміністративної відповідальності у справі № 759/1176/25 стосуються інших матеріалів адміністративного провадження та не мають будь-якого відношення до оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року.

Разом з цим, як вбачається з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеоматеріалу, патрульні поліції неодноразово попереджали ОСОБА_1 про заборону керування транспортним засобом та просили передати автомобіль тверезому водію, оскільки може бути складено ще один протокол про адміністративне правопорушення (момент на відео з 0:02:35, 1:16:49).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відсторонення останнього від керування транспортним засобом і передання керування ним іншій особі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вказані обставини не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів.

Крім того, як вбачається із долученого відеоматеріалу, патрульними поліції було вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 у ОСОБА_1 , про що зроблено відмітку у графі 15 протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, щойому не було повідомлено причини зупинки транспортного засобу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, патрульні поліції відразу повідомили ОСОБА_1 про те, що останній рухався хаотично по проїзній частині, переїжджаючи з однієї смуги руху в іншу, що і стало підставою для зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, щовсупереч Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, жодної з ознак патрульними поліції названо не було, суд апеляційної інстанції відхиляє, так як з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що було виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У графі: «з результатами згоден» проставлений підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності без будь-яких заперечень та зауважень.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на відео зафіксований факт того, що під час спілкування з патрульними поліції, ОСОБА_1 сказав: «я п`яний, я попався, вибачте мене, будь ласка» (момент відео з 0:02:05), а після повідомлення патрульними поліції про те, що у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та висловлено вимогу пройти огляд на місці зупинки, водій відповів: «я з вами погоджуюсь» (момент відео з 0:02:59).

Також суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, щопрацівниками поліції не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, не було роз`яснено прав щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у разі незгоди з результатом огляду, також суддею першої інстанції було проігноровано той факт, що працівники поліції фактично змушували пройти огляд на місці, не цікавлячись згодою ОСОБА_1 та не надаючи можливості надати пояснення, оскільки це спростовується наявними доказами у матеріалах справи, у об`єктивності яких суд апеляційної інстанції не має сумнівів, а саме, як вбачається із наданого до апеляційного суду відеоматеріалу із нагрудних камер патрульних поліції, водій на запитання патрульних поліції: «чи погоджуєтесь пройти огляд?», відповів: «так» (момент відео з 0:07:24). Надалі ОСОБА_1 неодноразово висловлював те, що він погоджується з діями патрульних поліції (момент відео з 0:02:59) та результатами огляду, будь-яких зауважень, заперечень чи незгоди водій не висловлював, факт примусу у діях поліцейських відсутній, відтак підстав пропонувати огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у патрульних поліції не було. Крім того, патрульні поліції роз`яснювали процедуру притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до приписів ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу, оскільки проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а і шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Як вбачається з матеріалів справи та неодноразово встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та без будь-якого тиску погодився з результатами такого огляду, отже, направляти водія на огляд у заклад охорони здоров`я у патрульних поліції підстав не було, тому такі доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався не в присутності ОСОБА_1 , а про право скористатись допомогою адвоката повідомлено не було, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, як необгрунтовані, так як протокол складався на місці зупинки транспортного засобу у присутності водія, який на прохання поліцейських надавав документи та дані про свою особу. Також водія було ознайомлено із протоколом про адміністративне правопорушення, про що свідчать підписи останнього у графі 12-16, 18, та факт чого зафіксовано на відеозаписах боді камер патрульних поліції.

При цьому, із вказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, у тому числі право скористатись юридичною допомогою (момент відео з 0:09:45).

Відеозаписи із нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, кореспондуються з фактичними обставинами справи та вказують на факт порушення водієм вказаних правил ПДР.

При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «13» березня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко