Справа № 127/6559/25
Провадження № 3/127/1416/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.02.2025 року № 33/34-00-04-01-02: « ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАНА ФРУТ УКРАЇНА», несвоєчасно сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на прибуток по уточнюючому розрахунку з виправленням самостійно виявлених помилок з податку на прибуток створених за участю іноземних інвесторів (код платежу 11020300) за звітний податковий період 2023 рік (вх. № від 27.09.2024 р.) по терміну сплати 27.09.2024 року пункту 50.1 статті 50, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо клопотання особи про закриття провадження у справі в зв`язку зі спливом передбачених ст. 38 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, які, як вважає особа, слід рахувати від дати вчинення порушення, незважаючи на дату його виявлення контролюючим органом, суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП настає у разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Чинний Податковий кодекс України (далі - ПК України) не містить прямого нормативного визначення поняття «податковий облік». Водночас, за змістом положень ПК України, податковий облік слід розглядати в двох значеннях: як облік контролюючим органом платника податків в якості суб`єкта сплати податків і зборів, та як облік платником податків власних витрат, доходів та інших показників об`єкта та бази оподаткування, податкових зобов`язань. Саме друге значення поняття «податковий облік» є об`єктом правового захисту статті 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відтак, за змістом статті 44 ПК України податковий облік платника податків знаходить своє відображення не тільки у даних податкової декларації, поданої за відповідний звітний період (з визначенням позитивного або від`ємного значення об`єкта оподаткування, сум грошових зобов`язань), а також і в таких елементах, як: первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, регістри фінансової звітності, інші документи, інформація, пов`язана з обчисленням і сплатою податків і зборів, на підставі яких ця податкова декларація була подана.

Податкова декларація одночасно є і результатом податкового обліку платника податків, і його складовою частиною. Поряд з цим, податковий облік платника податків продовжує існування у вказаних вище елементах і після подання платником податків податкової декларації.

Тому невірним буде обмежувати момент вчинення керівником чи іншою посадовою особою платника податків порушення порядку ведення податкового обліку виключно датою подання ним податкової декларації за звітний (уточнений) період, або датою граничного строку подання декларації. Оскільки зазначені в такій податковій декларації невірні (перекручені) відомості податкового обліку продовжують існувати в інших, передбачених ст. 44 ПК України, формах податкового обліку: первинних документах, регістрах бухгалтерського обліку, регістрах фінансової звітності, в інших документах та в інформації, пов`язаній з обчисленням і сплатою податків і зборів, наявній в платника податків, які були предметом документальної перевірки на момент складання контролюючим органом акту перевірки, що вказує на триваючий характер правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

З наведених вище міркувань суд відхиляє мотиви клопотання особи про сплив передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення. Порушення порядку ведення податкового обліку є триваючим правопорушенням, і тому, за правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення за це порушення слід рахувати з дня його виявлення, тобто з дня підписання акту документальної перевірки. Акт документальної перевірки ТОВ «АГРАНА ФРУТ УКРАЇНА» було підписано 23.01.2025 року, тому строки притягнення головного бухгалтера ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП на момент розгляду справи судом ще не сплили.

Дослідивши матеріали справи та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, частиною 1 статті 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Поряд з цим в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «АГРАНА ФРУТ УКРАЇНА», допустив несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток по уточнюючому розрахунку з виправленням самостійно виявлених помилок з податку на прибуток створених за участю іноземних інвесторів за звітний податковий період 2023 рік, а саме: граничний строк сплати настав 27.09.2024 року, сплачено було 30.09.2024 року.

Як видно, порушення головним бухгалтером підприємства строків сплати узгодженого податкового зобов`язання не є елементом об`єктивної сторони та не передбачено диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП в якості адміністративного правопорушення. Означеною нормою ч.1 ст. 163-1 КУПАП встановлена адміністративна відповідальність саме за відсутність податкового обліку та порушення порядку його ведення, неподання (несвоєчасне подання) аудиторських висновків, а не за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов`язання. За порушення строків сплати узгодженого податкового зобов`язання передбачена самостійна фінансова відповідальність підприємства згідно ст. 124 Податкового кодексу України.

Порушення строків сплати узгодженого податкового зобов`язання не тотожне поняттю порушення порядку ведення податкового обліку, оскільки стаття 44 ПК України до предмету податкового обліку не включає строки сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Тому порушення строків сплати узгодженого податкового зобов`язання не охоплюється диспозицією ч. 1 статті 163-1 КУпАП, що виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності зібраних доказів, їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 163-1, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 265, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: