Справа № 577/1787/22
Провадження № 3-в/577/6/25

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2025 р.

суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Рідзевська І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотоп справу за поданням начальника Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» Зубко І.М. про вирішення питання звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення внаслідок спливу давності виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 року до Конотопського міськрайонного суду звернулась начальник Конотопського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Сумській області із клопотанням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2022 у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування у клопотанні вказано, що 18.07.2022 року до органу пробації надійшла на виконання постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2022, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за с.1 ст. 183-1 КУпАП з накладенням стягнення у виді 200 годин суспільно корисних робіт.

22.07.2022 останній був ознайомлений з порядком та умовами відбування стягнення у виді суспільно-корисних робіт. 22.07.2022, 27.10.2022, 01.02.2023, 17.05.2023, 24.08.2023, 24.11.2023, 23.02.2024, видані направлення до КП «Муніципалітет» м. Конотоп, але в усіх випадках в прийнятті ОСОБА_1 для відбування адміністративного стягнення було відмовлено у зв`язку із важким фінансовим становищем підприємств. Крім того, 26.04.2024 року ОСОБА_1 був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 у в/ч НОМЕР_1 відповідно до витягу з наказу № 117 від 26.04.2024. Станом на 06.02.2025 року проходить службу у в/ч НОМЕР_2 і перебуває на обліку Конотопському районному відділі пробації. Станом на 06.02.2025 року постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2022 року не виконана. Таким чином наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення.

Представник Конотопського МРВ філії ДУ Центр пробації в Сумській області в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд подання без їх участі, подання підтримує.

ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явися, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Встановлено судом, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2022 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді 200 годин суспільно-корисних робіт. 22.07.2022 ОСОБА_1 ознайомлений з порядком та умовами відбування стягнення у виді суспільно-корисних робіт, отримав на руки направлення до ВП «Муніципалітет» для відбування стягнення з 25.07.2022 . 22.07.2022, 27.10.2022, 01.02.2023, 17.05.2023, 24.08.2023, 24.11.2023, 23.02.2024 видані направлення до КП «Муніципалітет» м. Конотоп, але в усіх випадках в прийнятті ОСОБА_1 для відбування адміністративного стягнення було відмовлено у зв`язку із важким фінансовим становищем підприємств. 26.04.2024 року ОСОБА_1 був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 у в/ч НОМЕР_1 відповідно до витягу з наказу № 117 від 26.04.2024. Станом на 06.02.2025 року проходить службу у в/ч НОМЕР_2 і перебуває на обліку Конотопському районному відділі пробації.

Згідно з положеннямист.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Порядок та процедура виконання постанов про накладення усіх видів адміністративних стягнень регламентовано розділом V (статті 298-330)КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у статті 298 цього Кодексу.

Так, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ч.ч.1, 4ст. 299 КУпАП), а згідно з ч.ч.1, 2 ст. 300 цього Кодексу така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч.1 ст.325-1 КупАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили.

Звернувши своєчасно до виконання постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, судом дотримано вимог закону, однак через відсутність коштів у КП «Муніципалітет» для оплати виконаних робіт призвело до тривалого невиправданого невиконання судового рішення.

Чинний КУпАП за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя. При цьому,Кодекс містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і, зазвичай, проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання; 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання уст. 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу пробації, і визнається єдиним юридичним фактом, який має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови, що дотримано судом першої інстанції.

Безпосереднє виконання постанов про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт також забезпечує орган пробації.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) справи про адміністративні правопорушення належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України,ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

ЄСПЛ, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, такі строки передбачені в КК України. Так,ст. 80 КК України регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

За змістом ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; десять рокі ву разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду за КК України, який передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана. Суд враховує також і відсутність даних у матеріалах справи про ухилення ОСОБА_1 від відбування накладеного стягнення.

Таким чином, наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративного стягнення у виді 200 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями268,283,287,298-305 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді 200 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2022 за статтею 183-1 КУпАП у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: І. О. Рідзевська