Справа№464/8804/24
пр.№ 3/464/204/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 суддя Сихівського районного суду м. Львова Жила В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

На розгляд суду з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 320212 від 14.12.2024, за змістом якого 14.12.2024 о 02.50 год. м. Львів, вул. Стрийська, 109 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 повторно протягом року надавав послуги із перевезення пасажирів без державної реєстрації як суб`єкт господарювання чим порушив ст. 58 ГКУ, п. 24 ст. 7, ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав та зазначив, що 14.12.2024о 02.50 год. дійсно керував автомобілем за вказаною адресою, проте він не надавав послуг таксі, не здійснював господарської діяльності, а тільки підвіз безкоштовно людей до автовокзалу.

Захисник Винниченко М.П. підтримав надані ОСОБА_1 пояснення, зазначив про відсутність доказів ведення господарської діяльності останнім та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 надав наступні показання: 14.12.2024о 02.50 год. за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 109 він побачив осіб які виходили із автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та повідомили, що замовляли вказаний транспортний засіб як таксі через мобільний додаток. Разом з тим, таких осіб інспектором встановлено не було, письмових пояснень від них не було отримано, інших доказів винуватості зібрано не було, проте на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 164 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (статті 10, 11 КУпАП).

Статтею 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Згідно з ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п. 14.1.36 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про здійснення ОСОБА_1 діяльності з перевезення пасажирів як суб`єкт господарювання.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення від 14.12.2024 та додані до нього матеріали не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 здійснює регулярну, постійну та систематичну діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Окрім цього, відомості про особу, якій надавались послуги з перевезення, а також відомості про те, що ОСОБА_1 систематично здійснював таку діяльність (перевезення пасажирів), факт отримання доходу, що є обов`язковим об`єктом та ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, у протоколі не зазначено.

Долучений до матеріалів справи відеозапис, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за відсутності інших доказів, не підтверджує винуватість особи у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Жодних інших доказів, як от документів, показань свідків, які б підтвердили наявність здійснення такої підприємницької діяльності, доказів оплати таких послуг, тощо, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Таким чином, докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КУпАП, відсутні.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За означеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Володимир ЖИЛА