ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Приступи С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , за ч.1ст.130 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , 24.06.2024 року о 10-03 год, в м.Володимир по вул.Львівська, керував транспортним засобом «МЕРСЕДЕС Е200» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, ( почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник ОСОБА_3 , надали до суду письмові пояснення, що працівники поліції автомобіль особи не зупиняли, а рухаючись у зустрічному напрямку, розвернулись і поїхали слідом. В момент коли ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, до нього підійшов поліцейський, представився і почав перевіряти документи на право керування, звинувативши, що він їхав непристебнутим і це зафіксовано на відео, однак постанови на місці не винесли, не притягнули до відповідальності, а обмежились усним зауваженням. Однак, працівниками поліції не доведено належними доказами факту порушення водієм ПДР, яке б надавало право працівникам поліції відповідно до вимог ст.35 ЗУ «Про Нацполіцію» здійснювати переслідування автомобілю та його зупинку. Після перевірки документів поліцейський не роз`яснив суті правопорушення, права особи, а звинуватив водія, що той керував авто непристебнутим. Також незрозуміло з яких підстав працівники поліції звинуватили водія в ознаках алкогольного сп`яніння, на відеозапису вони не вбачаються. Запах алкоголю чи ацетону з порожнини рота особи не свідчить про стан її сп`яніння, оскільки можуть бути після приймання медичних препаратів на спиртовій основі в тому числі. Із медкарти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_4 хворіє на гипертонічну хворобу ІІ стадії, хронічним панкреатитом та бронхітом і приймає медичні препарати, в тому числі з вмістом етанолу, що підтверджується випискою та інструкцією до препарату «Бронхипрет». Водію запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на приладі, якого не надали, правил проходження не роз`яснили, повідомили що може пройти таку перевірку в медичному закладі і за відмову склали протокол. Від письмових пояснень ОСОБА_4 відмовився, з протоколом не знайомився, не підписував та копію не отримував, оскільки розцінив дії поліцейських як незаконні. Крім того, працівниками поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та складані протоколу не було дотримано вимог нормативно-правових актів та положень ст.266 КУпАП. Виходячи з наведеного просили закрити провадження у справі за відсутності в діях водія складу адмінправопорушення.

В судовому засіданні підтримали раніше висловлену позицію, ОСОБА_1 зазначив, що поліцейські звинуватили його у вживанні алкоголю, на що він пояснив, що вживав ліки. До матеріалів справи в суді залучив інструкцію препарату «Бронхіпрет». Не погодився на проходження огляду алкотестом, розцінюючи дії поліцейських незаконними, оскільки ремінь безпеки відстебнув коли виходив з машини. Додав, що хворіє рядом захворювань, в тому числі і бронхітом на момент правопорушення, про що надав медичні виписки. Поводив себе агресивно, оскільки втратив сина на війні і має нервовий стан.

Водночас ОСОБА_1 вказав, що працює водієм вантажного автомобіля з міжнародних та міжміських сполучень, тому просить не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_5 пояснив, що 24.06.2025 перебував разом з поліцейським Довганом на чергуванні, під час зустрічного руху виявили автомобіль, який повертав на вул.Львівську. Чітко було видно, що водій не пристебнутий ременем безпеки, що і послугувало підставою для зупинки. На вимогу водій пред`явив документи на керування, в ході спілкування встановлено було чіткий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер», на що водій категорично відмовився та жодних вимог щодо сертифікації приладу не виказував. Далі було запропоновано пройти обстеження в медзакладі, на що водій також відмовився. На питання захисту зазначив, що маячки увімкнули одразу як розвернулись і поїхали за авто, повідомили водію про причину зупинки. Як потім було встановлено, зупинення здійснено біля місця проживання особи. Він не вимагав представити докази правопорушення, за яке передбачено застосування усного зауваження.

Суд, заслухавши позицію сторони правопорушника та врахувавши письмові заперечення, пояснення інспектора поліції, дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозаписи, надані разом з адміністративним матеріалом, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.130КУпАП адміністративна відповідальність за приписами даної норми настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В пунктах п.2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Також, відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами, які є допустимими та повними. Так його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №061755 від 24.06.2024 року,

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатору алкотестер «Драгер», в якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився,

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначені ознаки сп`яніння та також відмова від проходження огляду,

-відеозаписом з нагрудних боді-камер інспекторів поліції,

-довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія по місцю свого проживання серії НОМЕР_2 від 12.11.2019.

З наданих до суду та оглянутих судом відеозаписів за 24.06.2024 року, убачається, що на перехресті у зустрічному напрямку працівників поліції повертає автомобіль «МЕРСЕДЕС» державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого поліцейські продовжили рух за ним. Водій зупинився біля паркану будинку, один з поліцейських підійшов до машини, зазначили про виявлене правопорушення, керування автомобілем не пристебнутим ременем безпеки, попросив надати документи на керування. При спілкуванні спитали чи вживав спиртні напої, оскільки є ознаки червоне обличчя і чутно запах алкоголю. Запропонували пройти тест огляд на місці зупинки або проїхати в лікарню, роз`яснили права. Водій зазначив, що приймає ліки, категорично відмовився від проходження огляду за допомогою «Драгеру» а також їхати в лікарню. Протягом всього часу вмовляє поліцейських домовитись і не складати протокол про адмінправопорушення, поводить себе агресивно, сідає за кермо автомобіля, у зв`язку з чим поліцейський повідомив, що вони будуть вимушені застосувати заходи примусу. В подальшому поліцейським складено протокол, який зачитано вголос, запропоновано отримати копію, ознайомлено ОСОБА_1 , який зазначив що пояснення надасть в суді. Водія попереджено про відсторонення від керування автомобілем до повного витверезіння.

Отже, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він всупереч п.2.5 ПДР України, як особа яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій.

Доводи захисника про безпідставність так званої «зупинки» транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відтак, і про відсутність підстав для виконання вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння і як наслідок складання адміністративного протоколу, є неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Із відеозапису із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доказом вини ОСОБА_1 та значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, з достатньою повнотою убачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Вбачається, що поліцейські встановивши, що водій керує транспортним засобом не пристебнутим ременем безпеки, рухались за автомобілем правопорушника, та після зупинки транспортного засобу під керування вказаної особи, під час пояснення суті правопорушення та встановлення особи, в ході спілкування у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, та ОСОБА_1 запропоновано пройти, у встановленому законом порядку, огляд на стан сп`яніння. Цим відео також чітко зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я.

При цьому треба зазначити, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які визначені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія додаткові обов`язки, які пов`язані з необхідністю забезпечення безпечного використання транспортного засобу.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Поліцейським було озвучено виявлені ним в ході спілкування у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, і лише після цього запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а безпосередньо перед складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, було чітко роз`яснено наслідки такої відмови, а також права та обов`язки, передбачені ст.3 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд даної справи у суді.

Отже, наведені стороною захисту заперечення щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу і події правопорушення, суд вважає неспроможними та спростованими вищенаведеними доказами. Зокрема посилання на свідчення свідків щодо відсутності у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота та вживання лікарського препарату, який містить спирт, є безпідставними, оскільки відносно особи складено протокол за відмову від проходження відповідного огляду.

Крім того, жодних порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядку оформлення матеріалів про адмінправопорушення, на які численно посилався захисник, в ході судового слідства не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини правопорушника ОСОБА_1 , а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відтак, позицію обрану стороною правопорушника суд розцінює, як фактично спрямовану на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Враховуючи вищевикладене, а також характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо клопотання правопорушника не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки він є водієм міжнародних сполучень.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Приймаючи до уваги зазначене, клопотання порушника та його захисника про не застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування, задоволенню не підлягає, оскільки санкція ст.130 КУпАП, не передбачає право судді, застосовувати адміністративне стягнення без позбавлення права керування, яке разом зі штрафом, є основним та безальтернативним адміністративним стягненням.

Суддя також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

При цьому, треба зауважити, що 04 грудня 2024 по справі відбулось судове засідання, в ході якого суд встановлював особу правопорушника, який вказував, що не працює. Разом з тим, 13 березня 2025 надав до суду трудовий договір, повідомлення про прийняття на роботу, також наказ про прийом на посаду водія, датований 03 грудня 2024, що викликає сумнів у достеменності вказаних документів та обставин.

Відповідно дост.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.130, 245, 247, 280, 284 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Волинського апеляційного суду.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: Тетяна Пустовойт