Справа № 751/614/25
Провадження №3/751/533/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Бобровник Н.В.

з участю захисника Ширая А.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Встановив:

13.01.2025 о 12 год. 00 хв. у м. Чернігів, вул. Козацька, 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo V70, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу алкотестер Драгер та в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Особа піддавалась адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року.

Також 13.01.2025 о 12 год. 00 хв. у м. Чернігів, вул. Козацька, 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo V70, н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Козацька в м. Чернігів зі сторони просп. Миру в бік вул. Громадська та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся транспортним засобом Mercedes-Benz 61 4D, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху.

За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Постановою суду від 24 січня 2025 року вищезазначені адміністративні справи об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнав повністю. Суду пояснив, що фактично транспортними засобом керувала інша особа, яка станом на момент прибуття працівників поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди вже залишила це місце. Він на місці дорожньо-транспортної пригоди лише вів перемовини із потерпілим щодо врегулювання збитків, і не здійснював керування транспортним засобом.

Захисник особи, щодо якої складено адміністративні протоколи, адвокат Ширай А.А., підтримав позицію свого підзахисного та повідомив суду, що фактичне керування транспортним засобом здійснював не ОСОБА_1 , а інша особа, у зв`язку із чим просив викликати та допитати свідка. Також повідомив суду, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а відеозапис не є безперервним та не містить всіх істотних для вирішення справи обставин.

Потерпілий, будучи викликаним в судове засідання, до суду не з`явився, жодних клопотань не заявляв.

У судовому засіданні судом було задоволено клопотання захисника про виклик свідка ОСОБА_2 , а також за згодою учасників справи було вирішено питання про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд дійшов наступного висновку щодо суті інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

І. Встановлені обставини справи та висновки суду щодо особи, яка керувала транспортним засобом

1.1. Факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 об`єктивно вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 13). Зокрема з відеозапису вбачається, що прибуття на місце працівників поліції мало місце після фактичного настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме під час спілкування ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_5 .

Так, відеозаписом зафіксовано, як після прибуття працівників поліції ОСОБА_1 , перебуваючи біля транспортного засобу, на питання працівників поліції про те, як саме відбулося ДТП, не заперечує факту керування, пред`являє документи (тимчасовий талон) на підтвердження права керування транспортним засобом та страховий поліс на транспортний засіб (час 12:17:10 та 12:21:08), тобто виконує дії, які чинним законодавством передбачені саме для водія, а не пасажира транспортного засобу. На відповідне питання працівників поліції: «Хто здійснював керування транспортним засобом Volvo» (час 12:16:08), ОСОБА_1 надає чіткий ствердний жест у виді кивка головою. Працівник поліції далі уточнює в потерпілого: «Ви призупинилися пішохода пропускати?», на що потерпілий відповідає: «Так», а в подальшому звертається до ОСОБА_1 : «А ви виходить що?», на що ОСОБА_1 відповідає: «Позаду» (12:16:27), далі працівник поліції уточнює: «Відволіклися, чи що?», на що ОСОБА_1 пояснює: «Та по тормозах та і вона юзом пішла» (12:16:30).

Також з дослідженого відеозапису вбачається (12:25:50), що працівник поліції при спілкуванні з водіями озвучив встановлену ним ймовірну версію подій, згідно якої ОСОБА_1 , рухаючись позаду потерпілого, недотримався безпечної дистанції руху, на що ОСОБА_1 щодо цієї версії подій ствердно відповів: «Так» (час 12:26:16).

Подібні за змістом обставини, де в ході спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 фактично визнав керування транспортним засобом, однак послався на те, що вони із потерпілим складають «європротокол», містяться на хронометражі відеозапису 12:29:00.

Наведені фрагменти відеозапису поза будь-яким розумним сумнівом підтверджують той факт, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції неодноразово, чітко та недвозначно підтвердив факт керування транспортним засобом Volvo V70 в момент настання ДТП.

Зі змісту решти відеозапису, що був детально досліджений судом, не вбачається жодного випадку заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом на момент настання ДТП. Важливо підкреслити, що всі заперечення, які висловлювалися ОСОБА_1 щодо складення адміністративного протоколу, зводилися виключно до посилань на те, що ним та потерпілим не здійснювався виклик працівників поліції, і вони мали право самостійно вирішити всі спірні питання.

Важливо також підкреслити, і це вбачається з відеозапису, що протягом всієї процедури подальшого складення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівників поліції про те, що керування транспортним засобом здійснювала інша особа, та не повідомляв анкетні дані такої особи. При цьому ОСОБА_1 працівники поліції пропонували надати письмові пояснення щодо обставин події (час 13:04:40), однак ОСОБА_1 такі пояснення не надав, про наявність іншої особи, яка фактично керувала цим транспортним засобом, працівників поліції не повідомив.

За наведених вище обставин, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції вказує на неодноразове підтвердження ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, та не викликає жодних сумнівів у тому, що саме ОСОБА_1 здійснював керування цим автомобілем.

1.2. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 інспектор УПП в Чернігівській області, суду повідомив, що 13.01.2025 дане ДТП було виявлено ним на вул. Козацька в м. Чернігів у ході вільного патрулювання в складі екіпажу поліції. Сам момент настання ДТП він не міг бачити, оскільки в момент приїзду екіпажу поліції ДТП вже відбулося. Однак після початку спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, що було зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери. Оскільки він побачив чіткі ознаки алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 , якими були: виражений запах алкоголю з порожнини рота, невпевнене спілкування та порушення мови, тремтіння рук, він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, а після відмови від проходження пройти огляд у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 також відмовився.

На уточнююче питання суду про те, чи повідомляв сам ОСОБА_1 або потерпілий про те, що на місці подій в момент настання ДТП знаходилася певна третя особа, яка керувала транспортним засобом Volvo, свідок повідомив, що жодного такого твердження під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не було ані від ОСОБА_1 , ані від потерпілого.

1.3. Свідок ОСОБА_4 інспектор УПП в Чернігівській області, будучи допитаним в судовому засіданні, повідомив суду, що в ході патрулювання 13.01.2025 на вул. Козацька ним в складі екіпажу було виявлено ДТП за участі ОСОБА_1 . У ході оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 визнавав та не заперечував факт керування транспортним засобом, однак весь час повторював, що він та потерпілий не викликали працівників поліції, та що він не повинен проходити огляд на визначення стану сп`яніння саме з цих причин. Свідок протягом приблизно 20 хвилин був присутній при спілкуванні його напарника із водієм ОСОБА_1 та потерпілим, однак у подальшому займався оформлення окремих матеріалів та регулюванням руху. За весь час його присутності жоден з учасників події не повідомляв працівників поліції про те, що керування автомобілем здійснювала третя особа.

1.4. Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що має право керування транспортним засобом з 2020 року. Із ОСОБА_1 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, від якого вони мають двох спільних дітей. 13.01.2025 керувала належним ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки належний їй на праві власності автомобіль потребував ремонту та заміни автозапчастин. У районі вулиці Козацької в м. Чернігові сталося ДТП за її участі, у ході якого вантажний транспортний засіб, який рухався перед нею, зупинився перед пішохідним переходом, але вона не встигла загальмувати вчасно, і як наслідок відбулося зіткнення. Після цього вона залишила місце ДТП, оскільки їй потрібно було їхати додому до дітей. Зауважила, що під час спільної поїздки ОСОБА_1 не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння.

Заслухавши показання свідка ОСОБА_2 , суд оцінює їх критично та вважає їх непослідовними, неповними та такими, що спрямовані на штучне створення можливості уникнення відповідальності ОСОБА_1 , з урахуванням такого.

У першу чергу суд звертає увагу на характер показань свідка, який уникає значної деталізації обставин подій, які є предметом дослідження в межах даної справи. Показання даного свідка характеризуються мінімальним відтворенням особливостей подій, у той час як для дійсного очевидця подій характерним є відтворення тих особливих деталей, на які звернув увагу саме цей свідок, та які саме він вважає важливими для правильного відтворення подій, а також висловлення власних емоцій щодо певних обставин, що в показаннях даного свідка повністю відсутнє.

Свідок уникає значної конкретики в безпосередньому відтворенні причин, що призвели до ДТП, що було би характерним для дійсного водія учасника ДТП, а лише відтворює загальні обставини, зафіксовані у матеріалах справи.

Свідок на питання суду не зміг зазначити практично жодних деталей опису транспортного засобу, із яким відбулося зіткнення, окрім найбільш загальних: білий колір та тип автомобіля вантажний. Зокрема свідок не пам`ятає ані марки, ані моделі цього транспортного засобу, жодних інших його особливостей. Необхідно також підкреслити, що на відповідне питання суду свідок не зміг повідомити жодних, навіть найбільш узагальнених прикмет зовнішності потерпілого. Єдиною прикметою потерпілого, яку назвав свідок, є приналежність останнього до чоловічої статі.

Окрему увагу суд звертає на неповноту та непослідовність показань свідка в аспекті мотивів, якими свідок керувався при вчиненні чи не вчиненні своїх дій. Так, на питання суду про те, чому саме свідок порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, згідно якого водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний лишатися на місці пригоди, свідок надав узагальнену відповідь про те, що йому потрібно було їхати до дітей. При цьому, початково в ході допиту свідок вказав на побутову мету поїздки - необхідність придбання деталей до її власного автомобіля, і не вказував на жодні обставини, які потребували термінової особистої присутності свідка вдома. За версією ж самого ОСОБА_1 , озвученою ним в судовому засіданні, головною причиною залишення місця ДТП свідком стало саме добровільне врегулювання питання відшкодування шкоди із потерпілим. Однак свідок акцентував увагу суду на іншу причину необхідності залишення місця ДТП. Тобто версії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо причин нібито залишення місця ДТП свідком мають певні розбіжності, і обидві ці версії не мають достатньої переконливості та послідовності.

Свідок неодноразово повідомив суду, що спочатку дізнався від колишнього чоловіка про сам факт складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а лише через деякий час після цього ОСОБА_1 попросив свідка прийти до суду та надати свідчення. Суд неодноразово уточнював у свідка, яким було її ставлення до власних дій щодо залишення місця ДТП, та чому свідок самостійно не повідомив органи Національної поліції про те, що саме вона керувала транспортним засобом вже після того, як вона дізналася про факт складення протоколу щодо її колишнього чоловіка. Попри те, що свідок зазначив, що дуже переживав емоційно через ці події, свідок не надав суду жодного пояснення мотивів своїх дій на предмет того, чому він самостійно не звернувся до Національної поліції та не повідомив про свою причетність до ДТП, або в який інший спосіб свідок планував врегулювати ситуацію, що нібито склалася з її вини. Попри твердження свідка про те, що дорожньо-транспортна пригода та факт складення протоколу щодо колишнього чоловіка призвів до її сильних емоційних переживань, свідок не володіє відомостями про те, як саме було врегульовано питання відшкодування шкоди потерпілому, скільки саме протоколів про адміністративні правопорушення та за які саме правопорушення було складено щодо її колишнього чоловіка. Тобто фактичний зміст відповідей свідка, попри його ж твердження щодо сильних емоційних переживань, вказує на відсутність значного інтересу в свідка до наслідків тієї ситуації, яку він, за його ж твердженнями, фактично спричинив.

Поверховість показань свідка ОСОБА_2 , уникнення зайвої деталізації обставин, відсутність чітких та послідовних пояснень щодо мотивів власних дій, а також наявність дружніх міжособистісних стосунків із ОСОБА_1 , що вбачається з її показань, дають суду об`єктивні підстави сумніватися в щирості показань даного свідка.

Показання свідка суперечать іншим доказам у справі, зокрема відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт визнання ОСОБА_1 обставин керування транспортним засобом, наданим у судовому засіданні показанням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є послідовними та повністю узгоджуються із іншими матеріалами справи.

1.5. Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що керування транспортним засобом здійснювала інша особа, суд зауважує й на тому, що на неодноразові питання суду про те, чому ОСОБА_1 не повідомив працівників поліції про наявність іншого водія, жодного послідового пояснення суду надано не було. Так, матеріалами відеозапису з нагрудних камер поліцейських підтверджується, що ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено його права (час 12:55:47), однак ОСОБА_1 своїм правом надати пояснення до протоколу не скористався (час 13:04:40).

1.6. Суд зауважує та бере до уваги також і те, що в письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 24) щодо обставин події жодним чином не згадується про існування певної третьої особи, яка була учасником подій, однак не була зафіксована працівниками поліції.

При цьому, помилковими є посилання захисника на те, що на фрагменті відеозапису (13:19:00) ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції про те, що не він керував транспортним засобом в момент настання ДТП. Дослідження в судовому засіданні даного фрагмента відеозапису вказує на те, що ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом саме на час вимоги працівників поліції пройти огляд: «Я не керую автомобілем в даний час». Жодних посилань на існування третьої особи цей фрагмент, як і весь відеозапис, не містить.

Отже, наявні докази, зокрема протокол у справі про адміністративне правопорушення, відеозапис нагрудних камер працівників поліції, рапорт працівника поліції ОСОБА_4 , письмові пояснення потерпілого ОСОБА_5 , показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні, дають суду всі підстави визнати доведеним факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.01.2025 о 12:00 год. у м. Чернігів по вул. Козацька, 58.

Версія особи, щодо якої складено адміністративні протоколи, та її захисника щодо керування транспортним засобом іншою особою, а саме ОСОБА_2 , не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

ІІ. Щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 2 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

2.1. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що після виявлення в ході патрулювання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.01.2025 о 12:00 год в м. Чернігові, по вул. Козацька 58, та після початку спілкування із водієм ОСОБА_1 , ним було практично одразу виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема чітко виражений запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та інших ділянок тіла, порушення мови. Однак він вважав за необхідне упевнитися в наявності таких ознак у ході спілкування, що і відбулося, після чого він повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та необхідність проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

2.2. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після приїзду працівників поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди та після початку спілкування з її учасниками, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення (нечіткість) мови, виражене тремтіння пальців рук (час 12:26:33). Водій ОСОБА_1 , як це підтверджує відеозапис, не заперечував наявність окремих проявів поведінки, які згідно Інструкції можуть бути підставою для проведення огляду, а саме визнав наявність вираженого тремтіння пальців рук та нечіткості мови, однак пояснив це участю в дорожньо-транспортній пригоді, а саме у відповідь на репліку поліцейського про наявність тремтіння пальців рук та порушення мови: «Я знаю, я ж кажу - я нервуюсь дуже сильно» (12:27:20).

Згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Тобто, законодавством передбачено, що наявність передбачених Інструкцією ознак є підставою для проведення огляду.

У подальшому, як це підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (12:27:20), працівником поліції було повідомлено про необхідність пройти огляд та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного пристрою газоаналізатора Драгер. Однак ОСОБА_1 від проходження огляду фактично відмовився, неодноразово пославшись на те, що він в даний момент сильно нервує, а також пославшись на те, що він та потерпілий не здійснювали виклик працівників поліції, вони про все домовилися на місці події, та він не зобов`язаний проходити огляд (12:27:35; 12:27:50; 12:28:00; 12:28:17 тощо).

У подальшому працівником поліції було повторно неодноразово повідомлено водія про необхідність пройти огляд на місці із застосуванням приладу Алкотестер Драгер, а також повідомлено про наявні ознаки алкогольного сп`яніння та про обов`язок водія пройти огляд із посиланням на відповідні норми чинного законодавства (12:28:30; 12:30:30; 12:32:40; 12:36:00; 12:36:27; 12:37:35 тощо). Однак ОСОБА_1 аналогічні за змістом відмови від проходження огляду висловлював багаторазово, що також підтверджується відеозаписом.

Як підтверджується відеозаписом, у подальшому (12:42:30) працівниками поліції було знову роз`яснено ОСОБА_1 виявлені ними ознаки алкогольного сп`яніння, та передбачений законодавством обов`язок пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на місці за допомогою алкотестера «Драгер», однак ОСОБА_1 повідомив, що він та потерпілий працівників поліції не викликали. Після цього, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні у лікаря-нарколога (12:45:00 та 12:46:07), однак і від проходження такого огляду ОСОБА_1 також відмовився, пославшись що його зупинка працівниками поліції не здійснювалася. І в черговий раз працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» (12:54:00) та в лікаря нарколога Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні (12:54:33), однак знову ОСОБА_1 фактично відмовився від такого проходження, із посиланням наступного характеру: «Я вам вже все пояснив».

2.3. У судовому засіданні було також досліджено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2025, за змістом якого на ім`я ОСОБА_1 було видано направлення на проходження огляду в медичному закладі Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня, однак зроблено відмітку про відмову від проходження огляду водієм, що узгоджується із обставинами, зафіксованими на відеозаписі з нагрудної камери (а.с. 5).

Згідно із пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З урахуванням зафіксованих нагрудною камерою поліцейського фактичних обставин справи, які досліджені в судовому засіданні, судом встановлено, що працівниками поліції було у встановленому законом порядку висловлено законні вимоги щодо проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер». Однак ОСОБА_1 своїми діями від проходження огляду фактично відмовився. У подальшому, працівниками поліції було у встановленому законом порядку направлено водія для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак від проходження такого огляду ОСОБА_1 також відмовився.

2.4. Як вбачається із долученої до матеріалів справи постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.10.2024 у справі №751/6120/24 (а.с.6-7), ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Указана постанова суду набрала законної сили 07.11.2024 у зв`язку із ухваленням Чернігівським апеляційним судом 07.11.2024 постанови у справі №751/6120/24, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.8-10).

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в даному випадку має бути кваліфікована саме як така, що вчинена повторно протягом року після вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже, вчинене ОСОБА_1 правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

2.5. Не заслуговують на увагу доводи особи захисника щодо того, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено його права згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки зазначений аргумент спростовується відеозаписом з нагрудної камери (12:55:47), яким факт роз`яснення прав та правових наслідків вчиненого порушення належно зафіксовано.

Суд відхиляє також і доводи сторони захисту про неповноту відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, оскільки таким відеозаписом всі істотні обставини справи належним чином зафіксовані, а захисником не вказано конкретних істотних для справи обставин, які, як на його думку, залишилися незафіксованими.

Не може бути взята до уваги також і позиція особи, що притягується до адміністративної відповідальності, щодо відсутності, як на її думку, обов`язку проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку із тим, що водії намагалися домовитися про відшкодування шкоди без оформлення протоколу.

Згідно пункту 2.11. Правил дорожнього руху у разі настання контактної (наявне зіткнення) дорожньо-транспортної пригоди за участю лише двох забезпечених транспортних засобів, за умови заподіяння шкоди майну виключно у вигляді пошкодження (знищення) транспортного засобу, незаподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, такі водії мають право без залучення відповідних підрозділів Національної поліції спільно скласти для надання страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених Моторним (транспортним) страховим бюро.

Отже, Правила дорожнього руху містять чітку заборону щодо врегулювання дорожньо-транспортної пригоди без участі працівників поліції у тому разі, якщо водій має ознаки алкогольного сп`яніння.

2.6. Отже, з урахуванням наведеного, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом у справі про адміністративне правопорушення; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції; рапортом працівника поліції ОСОБА_4 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» та направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння від 13.01.2025, в яких вказані ознаки сп`яніння та відповідно до яких огляд не проводився у зв`язку з відмовою; показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ІІІ. Встановлені обставини та висновки суду щодо складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП

Згідно зі статтею 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 13.1. Правил дорожнього руху визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

3.1. Як убачається зі схеми місця ДТП, що сталося 13.01.2025 о 12:00 год, відбулося зіткнення транспортних засобів, внаслідок якого автомобіль Mercedes Benz днз НОМЕР_2 та автомобіль VOLVO V70 НОМЕР_1 , що рухалися один за одним у попутному напрямку від просп. Миру до вул. Громадська, зіткнулися із точкою зіткнення в районі заднього бампера автомобіля Mercedes Benz та переднього бампера автомобіля VOLVO V70 (а.с. 21). Зіткнення відбулося безпосередньо перед пішохідним переходом. Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водієм транспортного засобу Mercedes Benz днз НОМЕР_2 ОСОБА_5 схема підписана без зауважень, водій VOLVO V70 НОМЕР_1 ОСОБА_1 від підписання схеми відмовився. Також відеозапис підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від ознайомлення зі схемою дорожньо-транспортної пригоди (13:35:00).

3.2. Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, водій транспортного засобу Mercedes Benz повідомив працівникам поліції, що пропускав пішохода на переході, і тому зупинив транспортний засіб. Водій ОСОБА_1 спочатку повідомив, що здійснив гальмування, однак автомобіль понесло юзом (12:16:30). У подальшому ж, працівник поліції при спілкуванні з водіями озвучив встановлену ним ймовірну версію подій, згідно якої ОСОБА_1 , рухаючись позаду потерпілого, недотримався безпечної дистанції руху, на що ОСОБА_1 щодо цієї версії подій ствердно відповів: «Так» (час 12:26:16). Тобто, водій ОСОБА_1 не заперечував факт недотримання ним дистанції.

Також на відеозаписі зафіксовано (13:18:30), як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про зміст протоколів, які складаються щодо нього, та фактичні обставини, за яких ОСОБА_1 було порушено вимоги пункту 13.1. Правил дорожнього руху, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 не висловлює жодних заперечень щодо озвученого механізму виникнення ДТП та порушення ПДР.

3.3. Як вбачається із письмових пояснень водія ОСОБА_5 , він здійснив гальмування щоби надати перевагу в русі пішоходам, які рухалися по переходу, і в цей час відчув удар в задню частину транспортного засобу, який був здійснений автомобілем VOLVO V70 (а.с.24). Ці пояснення потерпілого повністю узгоджуються із тими поясненнями, які були ним надані усно безпосередньо на місці ДТП.

3.4. Водій ОСОБА_1 своїм правом надати письмові пояснення щодо обставин виникнення ДТП не скористався, попри відповідну пропозицію працівників поліції, яку зафіксовано на відеозаписі.

3.5. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка працівник поліції ОСОБА_3 суду повідомив, що жоден із учасників дорожньо-транспортної пригоди на місці оформлення матеріалів не повідомляв суду обставин, відмінних від тих, що були зафіксовані у відповідній схемі ДТП та протоколі. Зокрема учасники не повідомляли про можливе порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля Mercedes Benz.

3.6. За таких умов суд доходить висновку про те, що в даній дорожній обстановці, у тому числі в аспекті тих обставин, що водій Mercedes Benz днз НОМЕР_2 надав перевагу пішоходам на відповідному пішохідному переході, що було його обов`язком згідно вимог Правил дорожнього руху, зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог пункту 13.1. Правил дорожнього руху в частині недотримання безпечної дистанції руху транспортних засобів та перебуває у причинно-наслідковому зв`язу саме із цим порушення вимог ПДР.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом у справі про адміністративне правопорушення; схемою дорожньо-транспортної пригоди; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_5 ; рапортом працівника поліції ОСОБА_4 ; показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що були допитані в судовому засіданні.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, яка підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

ІV. Щодо накладення адміністративного стягнення

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, з урахуванням обставин та характеру вчинених правопорушень, їх наслідків, особи правопорушника, матеріального становища, на підставі ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш серйозного адміністративного стягнення більш серйозним, суд вважає за можливе остаточно призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Водночас санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП у частині застосування такого виду адміністративного стягнення, як оплатне вилучення транспортного засобу, є альтернативною, а тому суд, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважає за можливе не застосовувати оплатне вилучення транспортного засобу. На думку суду, застосування стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом в даному випадку перебуває у пропорційному співвідношенні із обставинами вчинення порушень, їх характером, а також характеристикою особи порушника.

Застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення майна не є обов`язком суду та відноситься до його дискреційних повноважень, і в даному конкретному випадку, з огляду на відсутність даних про суми та джерела доходів ОСОБА_1 , таке стягнення становитиме надмірний тягар та не відповідатиме критерію співмірності між способом втручання у право власності та легітимною метою такого втручання, що має бути враховано судом згідно з вимогами статті 1 Першого протоколу до ЄКПЛ.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 36, ст. 124, ч. 2 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 13.03.2025.

Суддя: А.О. Діденко