ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7302/24
Номер провадження: 33/819/2/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Майданіка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кисіля Віктора Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У постанові суду зазначено, що 05.05.2024 року о 23:16 год в м. Херсоні по вул. П. Кедровського, 6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Peugeout 407", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказана подія зафіксована шляхом безперервної зйомки на б/к 474157, 476831. Зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

В апеляційній скарзі адвокат Кисіль Віктор Миколайович, який діє від імені ОСОБА_1 , просить вказану постанову скасувати та провадження у справі закрити. При цьому зазначив, що суд першої інстанції прийняв своє рішення без всебічного і законного розгляду, без вивчення та огляду долучених матеріалів та з`ясування обставин пригоди, внаслідок чого було порушено чинне законодавство та права, передбачені Конституцією України та КУпАП.

Зокрема вказав, що дії працівників поліції свідчать про те, що відбулась провокація з боку поліцейських стосовно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Вказує, що його підзахисний насправді не керував транспортним засобом, його автомобіль стояв нерухомо, двигун був виключений. Співробітники поліції, підійшовши до автомобіля, повідомили ОСОБА_1 , що він порушив правила паркування авто, та попросили перепаркуватися, що він і зробив, виконав вимогу поліцейського, після чого його було зупинено через порушення комендантської години та в подальшому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 , на думку працівників поліції, перебував у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції в порушення ст.266 КУпАП, дали йому неправомірну вказівку, щоб він проїхав з місця, де стяв його автомобіль, в порушення правил ПДД.

Також зазначив, що суд не прийняв до уваги того, що підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , у працівників поліції не було, а тому, на його думку, така зупинка транспортного засобу та наступні дії працівників поліції не відповідають вимогам Закону України "Про Національну поліцію".

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції присутній не був, зміст постанови йому не оголошувався, про винесення постанови дізнався випадково після ознайомлення з матеріалами справи та отримання її копії 14.10.2024 року.

ОСОБА_1 , який про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання третій (перший раз 1012.2024р в 09-10год., другий раз 11.02.2025р в 08-50 год) раз не з`явився, його представник адвокат Кисіль В.М. знову просить перенеси слухання справи на іншу дату, вказуючи, що ОСОБА_1 бажає прийняти участь у справі та надати пояснення, однак є військовослужбовцем і є у відрядженні з 11 березня по 11 квітня 2025 року. Вказав, що підтверджуючі документи будуть надані в наступне засідання. Враховуючи вказане, те, що справа вже втретє призначається до розгляду, раніше двічі відкладалась за заявою представника ОСОБА_1 , який вказував про службові відрядження свого підзахисного, однак жодного підтверджуючого документу не надав, на підставі ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції вирішив розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Розглянувши клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що наведені у клопотанні обставини матеріалами справи не спростовано, причина пропуску строку апеляційного оскарження є поважною, а тому з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пп.а п.2.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.266 КУпАП:

--- особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина 1);

--- огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (частина 2);

--- у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (частина 3);

--- огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (частина 4);

--- огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина 5);

--- направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 6).

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктами 6 та 7 Розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначається Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.

Згідно п.8 вказаного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора поліцейського, рапортом інспектора патрульної поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 600652 05.05.2024 року о 23:16 год, в м. Херсоні, по вул. П. Кедровського, 6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Peugeout 407", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказана подія зафіксована шляхом безперервної зйомки на б/к 474157, 476831. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 (а.с.2).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння заступника командира роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області капітана ОСОБА_2 у ОСОБА_3 виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с.3).

Відповідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 05.05.2024 року, ОСОБА_1 направлявся на огляд в заклад охорони здоров`я. У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проведення огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.4).

Із відеозапису з нагрудного відео-реєстратора поліцейського вбачається, що 05.05.2024 року о 23:16 год працівники поліції підходять до вказаного автомобіля "Peugeout 407", який перебував у нерухомому стані, з вимкнутим двигуном. ОСОБА_1 перебував в зазначеному автомобілі на сидінні водія, він не спав. Працівник поліції представився, попросив пред`явити документи та перепаркувати автомобіль, оскільки, як зазначив поліцейський, автомобіль перешкоджає руху. ОСОБА_1 перепаркував автомобіль, проїхавши кілька метрів. Після цього у розмові з ОСОБА_1 працівники поліції повідомили його про порушення комендантської години та про те, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечив, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вказав, що він нікуди не їхав, а стояв тут. На уточнююче питання працівника поліції, чому він стояв посеред дороги ОСОБА_1 повторив, що він нікуди не їхав. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд, однак він беззаперечно та без примусу з боку працівника поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і закладі охорони здоров`я (а.с.8).

Згідно рапорту інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області Федько О.О. 05.05.2024 р. близько 23-16 год. під час патрулювання в комендантську годину виявлено та зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, незв`язна мова. Водію на місці зупинки транспортного засобу запропоновано пройти освідування в найближчому медичному закладі або на місці на газоаналізаторі Драгер, на що водій відмовився (а.с.6).

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження у справі скаржник посилається на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу працівниками поліції з передбачених законом підстав, наслідком чого, на думку скаржника, є незаконність зупинки транспортного засобу та наступних дій працівників поліції..

Апеляційний суд вважає вказану позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника необґрунтованою з огляду на наступне.

Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію").

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності тощо. (ст.2 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно п.3 ч.1 ст. 23 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До превентивних заходів, які може застосовувати поліція, належить, зокрема, зупинення транспортного засобу (п.4 ч.1 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію").

Статтею 35 вказаного Закону визначено підстави для зупинки транспортного засобу, а частиною третьою цієї статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно ч.3 ст.1 цієї статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, і це ніким не заперечується, що ОСОБА_1 був виявлений 05.05.2024 року о 23:16 год в м. Херсоні по вул. П. Кедровського, 6 в зазначеному автомобілі "Peugeout 407", який стояв на дорозі та заважав руху іншим автомобілям, тобто був виявлений під час дії комендантської години, коли обмежується рух громадян та діяльність підприємств, установ, організацій у певний період часу, зазвичай вночі.

Тобто, в даному випадку дії працівників поліції щодо з`ясування обставин перебування транспортного засобу на автодорозі були правомірними.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що правомірність зупинки транспортного засобу не є об`єктом дослідження у межах даної справи, а може бути підставою для оскарження водієм дій патрульних у окремому порядку.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що за умови виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, незалежно від причин зупинки транспортного засобу, працівники Національної поліції зобов`язані вжити відповідних заходів, спрямованих на виявлення та припинення правопорушення, оскільки в іншому випадку ігнорування вказаних обставин суперечитиме наведеним вище завданням Національної поліції.

Таки чином, з вищевказаних доказів вбачається, що співробітниками поліції були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, незв`язна мова. Наведене мало наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються наведеними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з боку працівників поліції мала місце провокація у вигляді вказівки перепаркувати транспортний засіб, який нібито був неправильно припаркований, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , є безпідставним з огляду на таке.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство. Натомість, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу "справедливого судочинства" (Рішення ЄСПЛ у справах "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09 червня 1998 року, "Худобін проти Російської Федерації" від 26 жовтня 2006 року, "Ваньян проти Російської Федерації" від 15 грудня 2005 року, "Раманаускас проти Литви" від 05 лютого 2008 року.)

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" від 05 лютого 2008 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", ухваленого 15 травня 2008 року; п.33 рішення у справі "Гурепка проти України", ухваленого 06 вересня 2005 року).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви" зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

У рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах "Тейшейро де Кастро проти Португалії", "Раманаускас проти Литви", "Баннікова проти Російської Федерації" та інших Судом зазначено, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок провокації (підбурювання) із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст.6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Дійсно, ні відеозаписом, ні іншими наявними матеріалами адміністративного провадження не встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем до відповідної вказівки працівника поліції.

Матеріалами встановлено, що під час дії комендантської години (05.05.2024 року о 23:16 год) ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля "Peugeout 407", який стояв на дорозі, перебував у нерухомому стані, з вимкнутим двигуном, однак заважав руху іншим автомобілям. На прохання працівника поліції усунути перешкоду для руху інших автомобілів, ОСОБА_1 перепаркував автомобіль, проїхавши кілька метрів. Лише після цього працівники поліції під час розмови з ОСОБА_1 виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомили його про це. ОСОБА_1 заперечував цей факт. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте він відмовився.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, наведених скаржником, того, що працівники поліції надавали ОСОБА_1 вказівку перепаркувати автомобіль, вмовляли його, схиляли, примушували чи спонукали його до керування транспортним засобом, будучи попередньо обізнаними про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, що такі дії поліцейських були повністю сплановані та виконані задля складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції враховує зазначені обставини справи, те, що ОСОБА_1 не визнавав факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння. Також враховує й те, що він у будь-якому випадку був вільний у виборі своїх дій і мав об`єктивну можливість не продовжувати керувати транспортним засобом, обрати будь-який спосіб для усунення порушення правил щодо паркування, якщо таке мало місце. З наведених підстав апеляційний суд вважає твердження про провокацію з боку працівників поліції суб`єктивним ставленням ОСОБА_1 , обумовленим позицією захисту від висунутого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доказів, які підтверджували б визнання дій працівників поліції незаконними суду не надано і матеріали справи не містять.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , являючись водієм транспортного засобу, у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та якому вони запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону відмовився, чим порушив п.п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката Кисіля Віктора Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кисіля Віктора Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Майданік