Справа № 309/1690/24
П О С Т А Н О В А

07 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. перевіривши апеляційну скаргу адвоката Левко Тараса Тарасовича, що діє від імені правопорушника ОСОБА_1 , на постанову судді Тячівського районного суду від 14 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Тячівського районного суду від 21.06.2024 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Зазначена постанова місцевого суду була оскаржена в апеляційному порядку.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.08.2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

13 січня 2025 року адвокат Левко Т. Т. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови судді місцевого суду за нововиявленими обставинами. Заявник просить скасувати винесену постанову, а справу розглянути з урахуванням обставин, які не були відомі заявнику на час розгляду справи про дане адміністративне правопорушення.

Постановою судді Тячівського районного суду від 14.01.2025 року заяву адвоката Левко Т. Т. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Левко Т. Т. подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на незаконність винесеної постанови, просить її скасувати, а справу переглянути з урахуванням нововиявлених обставин.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. У цьому випадку заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі за нововиявленими чи виключними обставинами, чинним законодавством не передбачено.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ апеляційний суд не наділений.

Отже, наведені в апеляційній скарзі посилання на можливість застосування положень КПК України, тобто аналогії закону, є безпідставними.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається адвокат Левко Т. Т., у поданій ним апеляційній скарзі, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Отже, з огляду на те, що в КУпАП відсутні норми, що регулюють порядок перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених в справах про адміністративні правопорушення, зокрема і порядок перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції, прийнятого за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційну скаргу адвоката Левко Т. Т. слід повернути як особі, яка її подала.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Керуючись статтею 7, 294, главою 24-1 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Левко Тараса Тарасовича, що діє від імені ОСОБА_1 , на постанову судді Тячівського районного суду від 14 січня 2025 року повернути особі, що її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.