Справа № 466/226/25
Провадження № 3/466/421/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії ЕПР208706 від 30.12.2024 року, 13.12.2025 року, о 11 год 09 хв, в м. Львові, по вул. Замарстинівська, 170А, водій ОСОБА_1 , керуючи т/ з «Mercedes Benz S500» з д.н.з. НОМЕР_1 , на території АЗС «WOG», перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з «Toyota Auris» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відтак ОСОБА_1 , згідно адміністративного протоколу, порушив вимоги правил дорожнього руху 10.1, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення заперечив. Пояснив, що того дня приїхав на АЗС щоб заправити машину. Після цього він сів в авто та переконавшись, що це буде безпечно почав рух автомобіля в напрямку виїзду з заправки , в бік вул. Замарстинівська . Проте, напереріз, перед його авто, незважаючи на знак обмеження швидкості руху автомобіля на території заправки, різко виїхав автомобіль марки «Toyota Auris», який рухався в сусідній смузі руху. Він намагався уникнути зіткнення, проте, через велику швидкість автомобіля «Toyota Auris», зробити це не вдалось. При початку руху він взагалі не бачив автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , так як той не потрапляв в поле його зору із-за заправної колонки. Відтак, вважає себе невинуватим, оскільки вчинив всі необхідні дії перед початком руху автомобіля , щоб безпечно виїхати від заправної колонки. Просив суд закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що керуючи автомобілем «Toyota Auris», проїжджав територію заправки транзитом, щоб виїхати на вул. Замарстинівську . Коли в його поле зору потрапив автомобіль Mercedes Benz , у останнього не горів лівий поворот. Тож він продовжив рух далі та відчув удар. При цьому його швидкість не була значною, а водій автомобіля Mercedes Benz не впевнився в безпечності руху, і здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників , суд приходить висновку, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України слід закрити виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, та інші.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №208706 від 30.12.2024 вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.10.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно правил дорожнього руху п 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Відповідно до п. 12.4у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Проте, ОСОБА_1 в додатках до письмових пояснень надано фото з території АЗС, де зображений знак обмеження максимальної швидкості 5км на годину.

Судом в судовому засіданні було оглянуто відеозапис з камер АЗС. З даного відеозапису встановлено, що водій автомобіля Toyota Auris, рухався транзитом по території АЗС зі швидкості явно більшою, ніж 5 км на годину.

А відтак, суд приходить до висновку, що внаслідок недотримання водієм швидкісного обмеження на території АЗС, а саме не зменшення водієм ОСОБА_2 швидкості руху свого автомобіля, щоб мати змогу безпечно ним керувати, відбулось зіткнення двох автомобілів.

Окрім того, з відеозапису з камер з місця події, встановлено, що водій автомобіля марки Toyota Auris, рухаючись із великою швидкістю раптово вирішив змінити напрям руху шляхом здійснення маневру, перестроївшись в смугу , якою рухався ОСОБА_1 на своєму автомобілі. Відповідно до п. 10.1 ПАР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3. ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд не може погодитись із висновком працівників поліції зазначених в протоколі серії ЕПР №208706 від 30.12.2024 про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому безпосередньому причинному зв`язку з порушенням п.10.1 ПДР України водієм ОСОБА_1 .

В матеріалах справи докази, які вказували б на винність водія ОСОБА_1 у порушенні п.10.1 ПДР, що відповідно потягло за собою пошкодження транспортних засобів, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення - відсутні.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується зі стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що вина особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

Тому суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

На постанову протягом десяти днів з дня виготовлення її повного тексту, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 10.03.2025 року.

Суддя І. Є. Зима