печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2140/25-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., за участю секретаря Івахненка А. О., захисника Ощепкової В.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Сказка Р. І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з питань культури та етнонаціональної політики Управління гуманітарної політики Департаменту гуманітарної та соціальної політики Секретаріату Кабінету Міністрів України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» та частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 24.04.2024 ? 23:52 несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала. Так, заначила, що розуміє, що вона, як державний службовець, мала подати декларацію. Працювала у Секретаріаті Кабінету Міністрів 30 років, за цей період завжди подавала декларації вчасно, вірно зазначала майновий стан. Після звільнення у квітні 2023 року поїхала до дітей у Норвегію, на той момент ще не було відновлено подання декларації і в неї не було жодного умислу на неподання. Оскільки декларування не було обов?язковим у 2022, 2023 роках, та у 2024 було продовжено дію військового стану, тому вона думала, що і декларування було досі необов`язкове. Про відновлення декларування ОСОБА_1 дізналася випадково, коли їй у квітні 2024 зателефонувала знайома з роботи. Остання скинула ОСОБА_1 довідку про доходи за 2021, 2022, 2023 роки, після цього ОСОБА_1 зробила ЕЦП та одразу подала декларацію.

Захисник Ощепкова В.І. зазначила, що в діях ОСОБА_1 не було жодного умислу для невчасно подання декларації, а вказане вона вчинила виключно із необережності. Також адвокат вказала, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває 2 неповнолітніх дітей. Окрім того, ОСОБА_1 не мала технічної можливості подати декларацію, оскільки в неї не було ноутбука. Також ОСОБА_1 від Секретаріату, НАЗК, поліції жодних повідомлень про відновлення декларування не отримувала. На думку захисника, протокол складений із розбіжностями, оскільки на першій сторінці протоколу вказана дата його складання 25.01.2025, при тому в подальшому (на ст. 9) зазначено, що ОСОБА_1 отримала його примірник 16.01.2025. Окрім того, в поясненнях в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не подала декларації за 2021, 2022, 2023, 2024 роки, тому не зрозуміло, який саме період охоплюють докази, долучені до протоколу. Також адвокат зазначила, що днем виявлення правопорушення є 26.02.2024, коли було виявлено факт неподання ОСОБА_1 декларації та з Секретаріату було надіслано вказане повідомлення до НАЗК, тому справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та вважав наявним у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Зазначив, що відсутні обставини для закриття провадження у справі на підставі п. 1, 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обставини, на які посилається ОСОБА_2 , не є поважними для неподання декларації. Також прокурор зазначив, що немає обов?язку у жодного органу державної влади для повідомлення особі про відновлення декларування та незнання особою про таке відновлення не звільняє від відповідальності. Просив визначити ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначити їй покарання у виді штрафу.

Суддя, заслухавши пояснення особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення, її захисника, дослідивши матеріали справи, матеріали, що долучені стороною захисту, вислухавши висновок прокурора, надходить наступних висновків.

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з питань культури та етнонаціональної політики Управління гуманітарної політики Департаменту гуманітарної та соціальної політики Секретаріату Кабінету Міністрів України, є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно- правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу II Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

Так, дані роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер, не містять правових норм і відображають правозастосовну практику.

НАЗК надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Таким чином, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

2)декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

3)декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено.

Абзацом 1 частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб?єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону). Строк подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік становить не пізніше 31.01.2024.

Тобто у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларації за минулий 2022 рік до 31.01.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 24.04.2024 о 23 год. 52 хв. подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за минулий 2022 рік.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторони захисту у судовому засіданні, ОСОБА_1 в обґрунтування причин порушення строку подання декларації вказала, що це відбулося у зв`язку із тим, що оскільки декларування не було обов?язкове у 2022, 2023 роках, та у 2024 було продовжено дію військового стану, тому ОСОБА_1 думала, що і декларування було досі необов?язкове. Про відновлення декларування ОСОБА_1 дізналася випадково, коли їй у квітні 2024 зателефонувала знайома з роботи. Окрім того, причинами невчасного подання декларації сторона захисту вказує те, що ОСОБА_1 не мала технічної можливості подати декларацію, оскільки вона перебувала за кордоном та в неї не було ноутбука. Також ОСОБА_1 від Секретаріату, НАЗК, поліції жодних повідомлень про відновлення декларування не отримувала.

Так, посилання на те, що ОСОБА_1 не знала, що було відновлена необхідность подання декларацій, не є поважною причиною для несвоєчасного подання декларацій, оскільки, як зазначалось, згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Окрім того, неповідомлення ОСОБА_1 перерахованими органами державної влади про відновлення декларування також не звільняє останню від відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки як вбачається з письмових пояснень останньої на протокол про адміністративне правопорушення та у судовому засіданні ОСОБА_1 було відомо, що на неї, як державного службовця, поширювалась дія ЗУ «Про запобігання корупції», та, відповідно те, що вона була суб?єктом декларування.

Те, що ОСОБА_1 перебувала за кордоном, також не може свідчити про поважність невчасного подання декларації, оскільки подання декларацій можливе шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, тобто електронним шляхом. Отримання необхідної інформації для подання декларації також можливе електронним шляхом, зокрема, шляхом отримання електронних банківських виписок, направлення запитів електронною поштою до відповідних установ, з метою витребування необхідної документації. Посилання на те, що ОСОБА_1 , будучи за кордоном у дітей, не мала ноутбуку для подання декларації об?єктивно нічим не підтверджені.

Таким чином, судом не встановлено поважних причин несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 ..

Посилання захисника у судовому засіданні, що протокол про адміністративне правопорушення № 118 складений із розбіжностями, оскільки дату складання вказано 25.01.2025, суддя вважає такими, які не можуть свідчити про невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Так, невірно зазначена дата складання протоколу, у даному випадку, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та, по суті, є технічною помилкою посадової особи, що складала протокол. Окрім того, з Інформаційної картки про результати судового провадження про кримінальне корупційне правопорушення або розгляду справи про адміністративне корупційне правопорушення вбачається, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 був складений 16.01.2025, що засвідчено підписом начальника 6-го відділу УСР в м. Києві Геращенка В.

Посилання захисника, що не є зрозумілим, який саме період охоплюють докази, долучені до протоколу, є невмотивованими, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення № 118, а саме на сторінці 3 протоколу викладена суть адміністративного правопорушення. Так, у сукупності з іншими доказами, що долучені до протоколу, суддя вбачає наявними в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя дійшов висновку, що матеріали, зібрані у справі, а саме дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 118; відомостях з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції; послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , доводять наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення

Дії ОСОБА_2 суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушниці та попередження вчинення нею нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Посилання захисника, що провадження по справі має бути закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є невмотивованими, оскільки днем виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день, коли суб`єкт складання протоколу про адміністративне правопорушення отримав відомості, беззаперечні та достатні для встановлення складу адміністративного правопорушення, тому з огляду на матеріали даної справи, слід вважати днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення 06.09.2024 року, тобто коли суб`єкт складання протоколу в особі Управління Департаменту стратегічних розслідувань отримав останні відомості та документи з Секретаріату Кабінету міністрів України, що необхідні для встановлення факту вчинення інкримінованого правопорушення.

Таким чином, строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП, не сплинув.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з порушниці підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.172-6, 280, 283-285,287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, винною у вчиненні адміністративних правоп орушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

У разі несплати правопорушницею штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення їй постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько