Справа № 951/111/25
Провадження №3/951/92/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року суддя Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП

у с т а н о в и л а:

17.02.2025 до Козівського районного суду Тернопільської області надійшов адміністративний матеріал з Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 620964 від 27.01.2025 зазначено, що 27.01.2025 о 13:00 було встановлено, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 систематично вчиняє булінг (цькування) однокласника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме побив йому мобільний телефон та ображав на території Козлівського ліцею в с-щі Козлів Тернопільського району Тернопільської області, внаслідок чого його психологічному здоров`ю заподіяна шкода, чим порушив вимоги п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту».

До протоколу долучено: рапорт працівника поліції від 27.01.2025; заяву ОСОБА_4 від 27.01.2025; письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_1 й ОСОБА_5 від 27.01.2025; заяву ОСОБА_1 від 27.01.2025; характеристику учнів 3 класу Козлівського ліцею ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

В судових засіданнях 19.02.2025, 3.03.2025 матір дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_4 повідомила про те, що під час навчального процесу у Козлівському ліцеї проти її сина однокласник ОСОБА_7 систематично вчиняє булінг. Крайній раз останній розбив ОСОБА_8 телефон, згодом мати ОСОБА_9 звернулась до сервісного центру й оцінила вартість смартфону, однак ціна її вразила й коштів на ремонт такого не мала змісту витрачати; телефон зберігається у неї; звернулась до керівника класу, в якій навчається син ОСОБА_10 , однак з"ясувати з останньою дане питання видалось неможливим й повідомила поліцію зі служби 102 про булінг. Звертала увагу суду на протиправні дії між її сином ОСОБА_11 й ОСОБА_12 у Козлівському ліцей під час навчального процесу.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності органом поліції кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 03.03.2025 пояснила, що 27.01.2025 їй подзвонили зі школи й повідомили про обставини, які сталися два місця тому, а саме, що її син побив однокласнику мобільний телефон. Однак жодного булінгу останній не вчиняв.

У судовому засіданні 12.03.2025 захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_13 вважає, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за вчинення її малолітньою дитиною булінгу, оскільки такого факту не було, працівниками поліції не з`ясовано обставин, які б доводили цькування учасника освітнього процесу. Жодних повідомлень чи звернень від учасників освітнього процесу про випадок булінгу, який стався 27.01.2025 до керівника освітнього закладу не надходило.

Зазначив, що згідно з відповіді на адвокатський запит Козлівського ліцею Козлівської селищної ради № 12 від 11.03.2025 протягом 2024/2025 навчального року в ліцеї не було виявлено жодного факту булінгу. Просить долучити документи на двох аркушах до матеріалів справи.

Класний керівник 3 класу ОСОБА_5 в судовому засіданні 12.03.2025 повідомила суду, що події відбувалися набагато раніше, ніж про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Конфлікт між хлопцями відбувся не у її присутності, а за яких обставин це сталось не знає. Зі слів учнів вона довідалася, що ОСОБА_2 розбив телефон ОСОБА_3 . Зібравшись у школі наступного дня факт булінгу не підтвердився.

Заслухавши пояснення особи ОСОБА_1 , її захисника Агєєва В. М., матері потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , класного керівника ОСОБА_14 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачає відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

Існують різні підходи до визначення поняття "булінг", зокрема, визначають булінг як довготривалий процес усвідомленого жорстокого поводження, фізичного або психічного, з боку індивіда або групи по відношенню до іншого індивіда, який не здатен себе захистити в даній ситуації, або умисну, систематично повторювану та агресивну поведінку, що включає нерівність соціальної влади або фізичної сили, або як соціальну систему, яка включає переслідувача, жертву, а також сторонніх спостерігачів. Основною характеристикою булінгу є емоційне приниження, образа почуттів людини, висловлювання принизливих оцінок щодо іншої людини, що призводить до виключення її з групи. Ознаки булінгу, зокрема, це емоційне приниження, що включає вербальні і невербальні способи вираження; продовження емоційно образливої і принизливої поведінки впродовж тривалого періоду; непривітна і недовірлива поведінка; втручання у приватне життя людини; погіршення психологічного і фізичного стану людини, на яку спрямована агресія; намір завдати шкоду іншій людині, що дозволяє чи сприяє, щоб ця людина пережила травмуючі події, та інше.

Всі дії, які утворюють булінг, попри їх різноманіття, мають спільні риси: 1) дисбаланс влади, тобто кривдник та жертва обов`язково різні за соціальним статусом, фізичною чи психологічною адаптованістю до середовища, тощо; 2) намір нашкодити, тобто кривдник навмисно викликає емоційний або фізичний біль у потерпілого, насолоджується спостерігаючи; 3) погроза подальшої агресії, тобто кривдник і жертва розуміють, що це не перший і не останній випадок знущання. Отож істотними ознаками булінгу є системність такого цькування та чітке розмежування ролей.

У п. 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 "Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти" вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.

Тож систематичність (повторюваність) діяння одна з типових ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.

З досліджених матеріалів й пояснень учасників справи видно, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був одиничним. А згідно з пояснень класного керівника ОСОБА_5 відбувся набагато раніше, ніж про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суддя вважає, що в даному випадку не може йти мова про системність цькування або знущання, яке визначається поняттям "булінг". Варто зазначити, що не кожен конфлікт є булінгом. Цькування - це тривалі, повторювальні дії, а одинична конфліктна ситуація між учасниками таким не вважається.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 620964 від 27.01.2025 зазначено, що малолітній ОСОБА_2 порушив вимоги п. 3-1 ст. 1 Закону України "Про освіту". Однак, суд звертає увагу, що ця норма закону виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо запобігання насильству та унеможливлення жорстокого поводження з дітьми" № 3792-IX від 06 червня 2024 року, який набрав чинності 06 жовтня 2024 року.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 173-4, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя О. Б. Гриновець