Справа № 291/1609/24
Провадження №3/291/68/25
ПОСТАНОВА

іменем України

11 березня 2025 року селище Ружин

Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Федорчук І.В.,

за участю серетаря ОСОБА_1 ,

представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності Мамай Артура Сергійовича.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділу поліцейської діяльності №2 смт. Ружин, Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

30.12.2024 до Ружинського районного суду Житомирської області надійшла справа №291/1609/24 (провадження №3/291/68/25) відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

30.12.2024 до Ружинського районного суду Житомирської області надійшла справа №291/1610/24 (провадження №3/291/69/25) відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справ суддею вважає за доцільне об`єднати справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП в одне провадження.

Як убачається з протоколів про адміністративне правопорушення від 21.12.2024 серії ЕПР1 №201516, серії ЕПР1№201531 водій ОСОБА_2 21.12.2024 о 00:01 год у с. Зарудинці по вул. Кооперативній керував транспортним засобом ЗАЗ д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження освідування в установленому законом порядку на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився.

Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення пункту 2.5 ПДР, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Крім того, 21.12.2024 водій ОСОБА_2 21.12.2024 о 00:01 год у с. Зарудинці по вул. Кооперативній керував транспортним засобом ЗАЗ д/н НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив

шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та звукового сигналу.

Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п. 2.4. ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду особи поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, які долучено до матеріалів справи і про які зазначено у самому протоколі.

В судове засідання порушник ОСОБА_2 не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

В судове засідання 11.03.2025 захисник порушника ОСОБА_3 не з`явився, хоча попередньо Постановою суду від 10.03.2025 було задоволено клопотання останнього щодо участі у розгляді справи в режимі відео конференції, причин неявки суду не повідомив.

Слід зауважити, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

Водночас ураховуючи те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та того, що порушник ОСОБА_2 ознайомлений зі змістом пред`явленого йому правопорушення, належно повідомлявся про усі судові засідання, а також того, що право на захист ОСОБА_2 було забезпечено, про що свідчить залучення до розгляду справи 3 (трьох) захисників, один з яких - захисник Мамай А.С. брав участь у розгляді справи в судових засіданнях, в режимі відеоконференції, а також того, що суду відома позиція порушника у справі та вирішено ряд поданих до суду ОСОБА_2 та його захисником клопотань, суд вважає за можливе та доцільне розглянути справу, за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, доводи порушника та його захисника Мамай А.С., показання свідків, суд дійшов такого висновку.

У розгляді справи в судових засіданнях 06.02.2025, 26.02.2025 в режимі відеоконференції брав участь захисник порушника ОСОБА_3 . Так, захисник Мамай А.С. вказав, що на підтвердження обставин які свідчать про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відсутні належні та допустимі докази, оскільки працівниками поліції при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення було допущено ряд порушень, зокрема відбулося проникнення до житла та володіння ОСОБА_2 , останньому не роз`яснено прав та обов`язків працівниками поліції, а складання протоколу про притягнення до відповідальності відбулося без присутності порушника, у зв`язку з чим просив визнати усі докази у справі недопустимими, а провадження справі щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні 26.02.2025 інспектор ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Сивак С.М. суду пояснив, що в час, дату та в місці вказаному у протоколах про адміністративні правопорушення, порушник ОСОБА_2 керував транспортним засобом в якому не було освітлено номерний знак, під час зупинки в останнього було виявлено ознаки його алкогольного сп`яніння. Водночас порушник ОСОБА_2 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та звукового сигналу та покинув місце зупинки на транспортному засобі. З метою припинення правопорушення поліцейський Сивак С.М. з напарником ОСОБА_4 проїхали за порушником ОСОБА_2 до будинку в подвір`я якого заїхав останній та підійшли до порушника ОСОБА_2 з метою оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. На пропозицію пройти освідування в установленому законом порядку щодо встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному

закладі порушник ОСОБА_2 відмовився. Також, порушнику ОСОБА_2 було повідомлено про його права та обов`язки та неодноразово пропонувалося бути присутнім при оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення про що теж була відмова порушника.

В судовому засіданні 26.02.2025 інспектор ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Липа В.А. підтвердив показання які надав суду інспектор поліції ОСОБА_5 та додатково пояснив, що в час, дату та в місці вказаному у протоколах про адміністративні правопорушення, порушник ОСОБА_2 керував транспортним засобом в якому не було освітлено номерний знак, під час зупинки порушника було виявлено ознаки його алкогольного сп`яніння, однак останній не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, покинув місце зупинки. Тож метою припинення правопорушення з напарником поліцейським Сивак С.М. проїхали за порушником ОСОБА_2 до будинку в подвір`я якого заїхав останній з метою оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. На пропозицію пройти освідування в установленому законом порядку щодо встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі порушник ОСОБА_2 відмовився. Також, порушнику ОСОБА_2 було повідомлено про його права та обов`язки та неодноразово пропонувалося бути присутнім при оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення про що теж була відмова порушника.

Не зважаючи на повне заперечення своєї винуватості порушником та його захисником, винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст.122-2, знайшла своє повне підтвердження у суді та стверджується такими доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1№ 201516 від 21 грудня 2024, серії ЕПР1 №201531 від 21.12.2024 якими зафіксовано факти порушення п. 2.5 ПДР, п.п.2.4; 8.9 б ПДР України;

-відеозаписами з портативного нагрудного відеореєстратора, які повністю підтверджують обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, з якого вбачається, що порушник не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. На пропозицію пройти освідування в установленому законом порядку щодо встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі порушник ОСОБА_2 відмовився. Також, порушнику ОСОБА_2 було повідомлено про його права та обов`язки та неодноразово пропонувалося бути присутнім при оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення про що теж була відмова порушника;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 грудня 2024 року, відповідно до якого у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, водій від освідування відмовився;

-актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager - 6820, із змісту якого вбачається, що порушник відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-копією постанови серії ЕНА №3699924 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП;

-рапортами інспектора СРПП ВПД №2;

-повідомленням про відсутність у порушника посвідчення водія.

Указані докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі зокрема показаннями свідків та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тож суд визнає їх належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1№ 201516 від 21.12.2024, серії ЕПР1 №201531 від 21.12.2024.

Під час складення протоколу інспекторами поліції повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Щодо доводів наведених порушником та його захисником то суд зазначає таке.

Захисником порушника ОСОБА_3 05.02.2025 та 21.02.2025 до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі до звільнення з військової служби. В обґрунтування клопотання зазначив, що категорично незгодний із вищевказаними протоколам про адміністративні правопорушення, вважає їх незаконними, таким, які не відповідають фактичним обставинам оскільки складені з численними процесуальними порушеннями, у зв`язку із чим має бажання особисто прийняти участь у судовому засіданні та особисто надати суду свої пояснення. Однак, відповідно до довідки № 242 від 24.01.2025 на теперішній час він є військовослужбовцем (солдат) Збройних Сил України, а саме військової частини НОМЕР_2 . Посилаючись на норми міжнародного права, практику ЄСПЛ, норми КУпАП та КПК України, а також на судову практику окремих апеляційних судів України, у зв`язку з перебуванням на військовій службі у Збройних силах України, з метою недопущення порушення права на захист та доступ до правосуддя, просив зупинити провадження на підставі ст. 335 КПК України.

Щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, суд зазначає таке.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У клопотанні порушник ОСОБА_2 просить застосувати за аналогією закону положення ч.1 ст. 335 КПК, згідно із якою у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Вищевказана норма закону була прийнята 14.04.2022, набрала чинності 01.05.2022.

Проте, у КУпАП такі зміни не були внесені, що свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення в умовах воєнного стану у зв`язку із призовом на військову службу за мобілізацією обвинувачених саме кримінальних проваджень. Слід зазначити, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до вимог КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. Натомість, в силу приписів ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення явка особи при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130, 122-2 КУпАП, не є обов`язковою, що виключає можливість застосування норм КПК України до правовідносин у даній справі за аналогією закону.

Слід також зауважити, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими ніж строки накладення адміністративного стягнення та порядок їх обчислення є різним. Так, у КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі

питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Частиною 4 ст. 277 КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та суспільства.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За приписами ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративних правопорушень, що мали місце 21.12.2024, коли останній вже перебував на військовій службі.

Водночас ч. 1 ст. 335 КПК України передбачає зупинення провадження у разі коли обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період після вчинення правопорушення.

Окрім того суд ураховує, що ОСОБА_2 не надано доказів того, що він призваний для проходження військової служби саме за призовом під час мобілізації, на особливий період, як того вимагає ч. 1 ст. 335 КПК України.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130, 122-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Окрім цього, у клопотанні не вказано, у чому саме полягає неможливість розгляду судом зазначеної справи у період знаходження ОСОБА_2 на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснювати реалізацію наданих йому чинним законодавством прав засобами поштового зв`язку, як власне було подано це клопотання.

Водночас у розгляді справи про адміністративне правопорушення участь бере захисник Классена Ю.І. тож об`єктивної неможливості розгляду справи суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 тож указані доводи порушника та його захисника відхиляє.

Доводи захисника порушника ОСОБА_3 про необхідність витребування доказів та виклику свідків на підтвердження обставин пов`язаних з проникненням до житла та іншого володіння порушника ОСОБА_2 , а також визнання усіх доказів у справі недопустимими та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу інкримінованих адміністративних правопорушень суд відхиляє оскільки вказані обставини не спростовують порушення ОСОБА_2 пункту 2.5 ПДР, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність і п. 2.4. ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Водночас оскільки КУпАП не передбачено визнання доказів недопустимими, належна правова оцінка обставинам пов`язаним з проникненням до житла та іншого володіння порушника ОСОБА_2 може бути надана відповідними правоохоронними органами.

Постановою суду від 26.02.2025 було постановлено відмовити захиснику Мамай А.С. у задоволенні усного клопотання про відвід судді.

Щодо поданого до суду 11.03.2025 клопотання ОСОБА_6 яка діє на підставі довіреності то суд його залишає без розгляду, оскільки воно подано особою яка не є учасником справи як це визначено приписами ч. 1 ст. 271 КУпАП, де встановлено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи і саме ці особи мають право, зокрема заявляти клопотання, а також мають інші права, передбачені законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР України).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість

реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для осіб.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Реалізувавши своє право володіти та керувати транспортним засобом ОСОБА_2 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

З огляду на характер та суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, ураховуючи особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інші обставини у справі, суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУПАП, ч.1 ст. 122-2, КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП остаточно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керування транспортними засобами особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, є грубим порушенням правил дорожнього руху, що створює підвищену суспільну небезпеку, а тому позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним стягненням з метою попередження спричинення такою особою шкоди через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями, тим більше, що санкція частини 1 статті 130 КУПАП щодо накладення штрафу з

позбавлення права керування транспортними засобами є безальтернативною.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Керуючись ст. 40-1, 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Справи №291/1609/24 (провадження №3/291/68/25), №291/1610/24 (провадження №3/291/69/25) відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, об`єднати в одне провадження.

Об`єднаній справі присвоїти №291/1609/24 (провадження №3/291/68/25).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2, КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП остаточно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один ) рік.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

В разі не сплати штрафу не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, штраф стягнути у подвійному розмірі.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного суду, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя І.В. Федорчук