Справа № 153/88/25
Провадження № 33/801/217/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Дідиченка Олега Олександровича, який дії в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В постанові суду зазначено, що 09 січня 2025 року о 09 годині 38 хвилин по вулиці Грушевського в селі Пороги Могилів-Подільського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, почервоніння шкіри обличчя та незрозуміла поведінка водія. Від проходження огляду в Ямпільській ЦРЛ на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку на місці.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Дідиченка О. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 автомобілем 09 січня 2025 року о 09 год. 38 хв., згідно відеозапису доданого до матеріалів справи він розпочинається о 09 годині 33 хвилини, станом на 09 годину 35 хвилин транспортний засіб не рухається, водій спілкується з поліцейським з автомобіля. ОСОБА_1 працівники поліції за весь період відеозапису не давали направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а наявний в матеріалах справи документ направлення № 4 не містить дати та часу його складення та цей документ не відповідає затвердженій формі додатку № 1 Інструкції. Сторона захисту зазначає, що відсутні факти на підтвердження відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці.

Після того, як поліцейські відпустили ОСОБА_1 , він звернувся в заклад охорони здоров`я та пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами даного огляду було складено висновок, відповідного до якого ознак сп`яніння в тому числі наркотичного не виявлено, однак суд першої інстанції не взяв даний висновок до уваги.

Крім того, сторона захисту в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року та зазначає, що апеляційна скарга подається через засоби поштового зв`язку та існує ймовірність, що вона не зможе вчасно надійти до суду, тому просить поновити строк.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Дідиченко О. О. підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. ОСОБА_1 пояснив, що він не знав, що не можна пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, в нього постійно лице червонувате, також він має захворювання очей, на підтвердження чого надав заключення лікаря (а.с.41).

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова Ямпільського районного суду Вінницької області постановлена 28 січня 2025 року (а.с. 10), апеляційна скарга адвоката Дідиченка О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подана через засоби поштового зв`язку 06 лютого 2025 року (а.с. 36), тобто в межах десятиденного строку з дня винесення постанови, строк на апеляційне оскарження цієї постанови не пропущено, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови розгляду не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вимогами статті 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правила дорожнього руху поширюються на водіїв, тобто осіб, які керують транспортним засобом, відтак факт керування є визначальним для перевірки наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За частиною 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказує, що в матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 автомобілем 09 січня 2025 року о 09 год. 38 хв., згідно відеозапису доданого до матеріалів справи він розпочинається о 09 годині 33 хвилини, транспортний засіб не рухається, водій перебуває в автомобілі.

Однак такі його твердження спростовуються наступним:

Як вбачається з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції (VID-20250117-WA0004) на ньому зафіксовано як поліцейські рухаються по дорозі, через деякий час їм на зустріч їде транспортний засіб ВАЗ 21061 (на 0:00:44 відео), вони розвертають свій автомобіль та починають переслідувати автомобіль, який зупиняють (на 0:01:03), в авто горять задні стоп-сигнали, після чого працівники поліції виходять із автомобіля та починають спілкуватися з водієм. Згідно відеозапису з портативного відеореєстратора працівника поліції (відеозапис під назвою «Харков Кірніцький»), він розпочинається як поліцейські здійснюють переслідування автомобіля «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_1 (на 0:00:11 відео) та працівники поліції кажуть, що водій даного автомобіля рухається без пристебнутого ременя безпеки (на 0:00:13). Після зупинки автомобіля працівники поліції виходять із службового автомобіля та підходять до водія та відповідно до статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію» один із працівників поліції представляється йому (на 0:00:26 відео), повідомляє причину зупинку: рух автомобілем без пристебнутого ременя безпеки (на 0:00:30 відео), на що водій відповідає, що він рухається в місті (на 0:00:34 відео), інший поліцейський також представляється водієві відповідно та повідомляє, що відповідно до статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію» ведеться відеофіксація (на 0:00:39 відео). Після чого інший працівник поліції просить водія заглушити двигун автомобіля для комфортного спілкування (на 0:00:43 відео) та говорить йому, що його було зупинено на підставі пункту 1 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» за рух автомобілем без пристебнутого ременя безпеки (на 0:00:45-47 відео), на що водій відповідає, що потрібно пристібатися «за межами» (на 0:00:49 відео), на що поліцейський роз`яснює йому, що відповідно до ПДР України водій перед початком руху має пристебнути ремінь безпеки (на 0:00:53-0:01:15). Після чого водій пред`явив документи (на 0:02:22 відео), потім поліцейський запитав куди прямуєте (на 0:03:37 відео), ОСОБА_1 відповів, що їде до товариша, завезти йому цигарки (на 0:03:38 відео). Після чого, працівник поліції запитує чи немає в автомобілі заборонених речей на що ОСОБА_1 дав негативну відповідь. Через деякий час поліцейський говорить ОСОБА_1 , що відносно нього буде винесена постанова за порушення п. 2.3. в ПДР України не користування ременем безпеки під руху за ч. 1 ст. 125 КУпАП з накладення штрафу в розмірі 510 гривень та роз`яснив йому права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (на 0:06:04 0:09:37 відео). Через деякий час поліцейський вручив йому відповідну постанову, в якій ОСОБА_1 розписався (на 0:15:54 0:16:13 відео). Після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що в нього звужені зіниці, посвітив ліхтарем в очі та запитав чи він не вживав заборонених речей, наркотичних речовин, на що він дав негативну відповідь (на 0:16:40-45 відео), однак поліцейський сказав йому, що його зрачок не реагує на світло (на 0:16:58 відео) та є почервоніння обличчя (на 0:17:01 відео) та ще раз запитав в ОСОБА_1 чи він не вживає наркотичні засоби, на що той сказав, що ні (на 0:17:05 відео). Працівник поліції запропонував йому пройти огляд в лікарні (на 0:17:07 відео), на що ОСОБА_1 погодився (на 0:17:10 відео). Потім працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до п. 2.5. ПДР України в нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (на 0:17:22 відео), на що водій погодився пройти огляд, лише просив зачекати, оскільки хотів зателефонувати адвокату і працівники поліції надали йому таку можливість (на 0:17:50-0:18:07 відео). Після телефонної розмови ОСОБА_1 відмовився пройти огляд (на 0:19:07 відео), на що поліцейський запитав його чи він відмовляється їхати в лікарню, на що той дав ствердну відповідь, що відмовляється (на 0:19:11 відео), потім поліцейський знову запитав у ОСОБА_1 чи він бажає пройти огляд, на що той знову відмовився (на 0:20:13-15 відео). Через деякий час поліцейський сказав ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 2.5. ПДР України він зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд (на 0:24:45-47 відео), однак той хотів пройти на місці, проте поліцейський роз`яснив йому, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться в лікарні, однак ОСОБА_1 хотів пройти огляд лише на місці, на роз`яснення працівників поліції про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться в лікарні не звертав уваги та казав, що на місці здасть аналізи (на 0:25:38 відео). Пізніше працівник поліції ще раз повідомив ОСОБА_1 , що в нього є ознаки наркотичного сп`яніння (на 0:30:32 відео), на що той відповів, що він почув (на 0:27:33 відео) та відповів, що він потім буде проходити огляд коли буде суд і адвокат (на 0:27:37 відео), на питання працівників поліції чи він на даний час бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився (на 0:27:39 відео), та сказав, що він хоче пройти на місці огляд, в лікарню їхати відмовляється (на 0:27:42, оскільки він вже наїздився з ними (на 0:27:49 відео). Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (на 0:28:00-0:29:04 відео), після цього приїхали військові особи, з яким було керівництво ОСОБА_1 , оскільки він є прикордонником (на 0:46:04 відео). Через деякий час працівники поліції вкотре запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні (на 0:47:50 відео), однак той хотів пройти огляд лише на місці, на що поліцейський роз`яснив йому, що згідно п. 2.5 ПДР України він зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки в нього були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, - зіниці, які не реагують на світло, почервоніння шкіряного покриву та поведінка, яка не відповідає обстановці, та вкотре запропонували проїхати в лікарню для проходження огляду, на що він відмовився їхати в лікарню (на 0:47:50-0:49:57 відео). Поліцейський повідомив, що це є порушення ч.1 ст. 130 КУпАП, після чого пішов складати протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею. Через деякий час поліцейський зачитав ОСОБА_1 зміст протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП (на 1:06:44), однак той відмовився з ним ознайомлюватися та його підписувати (на 1:07:01-04 відео).

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 09 січня 2025 року підтверджується відеореєстратором із службового автомобіля працівників поліції (VID-20250117-WA0004 на 0:00:44 відео) та портативним відеореєстратором працівника поліції (відеозапис під назвою « ОСОБА_3 » на 0:00:11), також сам ОСОБА_1 на відео сказав, що їде до товариша везе йому цигарки (на 0:03:198 відео), тобто факт керування є беззаперечним та доведеним поза розумним сумнівом.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що відеозапис не підтверджує відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, суд апеляційної інстанції вважає дані доводи безпідставними, з огляду на наступне.

Проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського на ньому зафіксовано, як у ОСОБА_1 працівниками поліції були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці, які не реагують на світло, почервоніння шкіряного покриву та поведінка, яка не відповідає обстановці, працівники неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак той неодноразово відмовлявся його проходити (VID-20250117-WA0004).

Виходячи з аналізу норм згаданих вище Інструкцій, а також положень статті 266 КУпАП, водій повинен пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, поліцейський не уповноважений проводити огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, в тому числі з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне: згідно пункту 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Також суд зауважує, що на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 неодноразово поліцейські пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснювали, що такий огляд можна пройти тільки в лікарні, що спростовує його твердження, що він не знав що не можна пройти огляд на місці зупинки.

Використання поліцейським іншого бланку направлення на медичний огляд (а.с. 3), ніж передбачений Інструкцією (Додаток 1), не є в причинному зв`язку із правопорушенням, яке інкриміноване ОСОБА_1 , а відтак не змінює та не впливає на кваліфікацію його дій, які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 09 січня 2025 року самостійно звернувся в заклад охорони здоров`я та пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого в нього не виявлено ознак сп`яніння, в тому числі наркотичного, апеляційний суд зазначає, що цей висновок по-перше, не був наданий до суду першої інстанції та огляд проведено без працівника поліції, а по-друге, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що є його обов`язком, а не правом (пункт 2.5 Правил дорожнього руху України), а не за перебування у такому стані, тому отриманий ним висновок не є належним доказом на спростування обставин адміністративного правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 .

Не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 і доводи стосовно того, що в нього завжди обличчя має червонуватий відтінок, а зіниці не реагують на світло, бо він має захворювання зору (висновок на а.с.41), оскільки в наданому ним заключенні лікаря не зазначено, що особливістю виявленого в нього захворювання є видозмінена реакція зіниць на світло, а наявність ознак сп`яніння у водія є суб`єктивним баченням поліцейського (пункт 2 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 ), тоді як водій зобов`язаний пройти огляд на вимогу працівника поліції (пункт 2.5 ПДР).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, оскаржувана постанова про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Дідиченка Олега Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета