Справа № 710/370/25 Провадження № 3/710/269/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2025 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Сивокінь С.С., розглянувши матеріали, які надійшли 14.03.2025 від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 виданий 06.02.2024, орган, що видав - 7133, реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, була притягнута до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 184 КУпАП, 30.01.2025, інші відомості про особу суду не відомі.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 027810 від 05.03.2025 року складеного інспектором СЮП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області майором поліції Савонік Т.М., ОСОБА_1 , 01.03.2025 року близько 20 години 26 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків по догляду за своєю донькою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим остання вважалася безвісті зниклою, що свідчить про неналежне виховання матір`ю духовного і морального розвитку неповнолітньої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції, як вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

У суд ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна письмова заява від ОСОБА_1 в якій міститься прохання розглядати адміністративні матеріали без її участі. Свою вину визнає та просить застосувати щодо неї найменшу міру покарання.

Зважаючи на викладене та відповідно до правил ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе, справу щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.184 КУпАП розглядати за її відсутності на підставі наявних у справі про адміністративні правопорушення, матеріалів.

Розглянувши адміністративні матеріали, суд встановив наступне.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, відповідальність за даною частиною статті настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 184 КУпАП, відповідальність за даною частиною статті настає за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У п.п.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено, та які саме дії вчинено (не вчинено) свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Згідно п. п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01.12.2015 року № 1496/27941 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 027810 від 05.03.2025 року вбачається, що прізвище та ініціали особи, яка склала протокол записані із скороченням. У згаданому протоколі ОСОБА_1 інкриміновано те, що вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків по догляду за своєю дитиною, проте на вказано який нормативний акт, що регулює обов`язки батьків по догляду за своєю донькою, не виконувала ОСОБА_1 щодо своєї неповнолітньої доньки, тобто не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов догляду та виховання її неповнолітньої доньки, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Отже протокол складений без дотримання вимог, передбачених ст.256 КУпАП.

Тобто суть правопорушення не є конкретною, відповідно остання не охоплює ознаки об`єктивної сторони диспозиції статті складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184КУпАП.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. У протилежному, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Висновки викладені Європейським судом у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Протокол про адміністративне правопорушення, визначає межі судового розгляду і є доказом у справі.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

ОСОБА_1 у своїй заяві, без дати, визнала свою вину (а.с.1), також визнання вини міститься у копії письмового пояснення від 05.03.2025 (а.с.5).

Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 487/4245/18 від 09.12.2021.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року.

Відповідно до п.14, ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Серед матеріалів справи наявний копія рапорту від 01.03.2025 складеного Інспектором СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Отелепком І.А., Фабула ЄО, якого викладена так: «01.03.2025 о 20:27 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.03.2024 о 20:26 за адресою: Звенигородський район с.Лозуватка, вулиця невідома, ОСОБА_3 15 років, не повернулася від подруги ОСОБА_4 14 років, після спільного відпочинку. На даний час мати в АДРЕСА_1 . Після сварки з хлопцем доньки, подруга повідомила, що їх донька має намір піти втопитися або повіситися. Прикмети доньки: зріст 165 см, середньої статури, довгі чорні коси, очі карі, має родимку на сідниці з лівої сторони. Одягнута в джинси світло блакитні, вишневий светр, коричнева куртка, чорні сапожки з каблуком та надписом «Спорт». Заявник ОСОБА_1 . (а.с.3).

Із письмових пояснень свідків випливає, що їм відомо про те, що 01.03.2025 ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння сама зателефонувала до поліції та повідомила про факт зникнення доньки, яка не бажала повертатися додому через вчинення щодо неї домашнього насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_1 (а.с.6,7).

Також серед матеріалів справи наявна копія листа від 10.03.2025 №50062-2025 від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області адресований начальнику служби у справах дітей Шполянської ОТГ Черкаської області в якому міститься повідомлення про складення щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення за ч .1 ст. 184 КУпАП і ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.11).

Відповідно до копії постанови судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.02.205 у справі №694/381/25 визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Інших доказів, на підтвердження вини особи матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ч.2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наявні матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, 401, ч.3 ст.184, ст.ст. 252, 280, 283, 288, 294, 307, 308 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.С. Сивокінь