Справа № 944/5997/24 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д. Б.
Провадження № 33/811/33/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Шокала В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1КУпАП за апеляційною скаргою захисника Шокала Володимира Степановича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона 14 жовтня 2024 року, близько 19 год 40 хв, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець», територія Яворівської об`єднаної громади Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки номер НОМЕР_1 , виданий 31 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення співбесіди було встановлено, що особа є громадянином України та отримано витяг з бази даних ДМСУ форми №1, де зазначено наявність паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 11 вересня 2020 року, орган, що видав Буський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на установчі дані громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57, чим здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України без відповідних документів.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На постанову судді захисник Шокало В.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи проводився у його відсутності, а копію постанови через електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» він одержав лише 19 грудня 2024 року.

При цьому звертає увагу, що розгляд справи було призначено на 09.12.2024 (відповідно до технологічного документу від 26.11.2024, доєднаного до ЄСІТС «Електронний суд»), у зв`язку з чим він подав клопотання про участь у справі у режимі відео конференції, проте таке не було враховано, а судове засідання відбулося 05.12.2024.

У зв`язку з цим, на думку апелянта, ОСОБА_1 була позбавлена права на захист.

В обґрунтування порушень норм матеріального права, захисники покликається на те, що зі змісту Закону України «Про прикордонний контроль» вбачається, що кожна особа при проходженні паспортного контрою самостійно надає органам ДПС України документ, який дає їй право на перетин державного кордону України, та саме цей документ і підлягає перевірці працівникам прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі.

На думку апелянта, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваному судовому рішенні не наведено жодних доказів на підтвердження невідповідності документа, за яким перетинала кордон ОСОБА_1 , чи його недійсності, фальшування, підробки.

Зазначає, що ОСОБА_1 пред`явила дійсний документ, отриманий офіційним шляхом і цей документ не містить недостовірних відомостей про особу.

Вважає, що вищенаведене свідчить про відсутність суб`єктивної сторони право рушення, а саме - вини у формі умислу.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що 14.10.2024 під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща надала на паспортний контроль паспорт громадянина США, який виданий на її ім`я. Цей паспорт є чинний та сама по ньому вона в`їжджала в Україну та жодних зауважень з боку працівників прикордонних органів до неї не було. Запевнила, що тому у неї і думки не було, що виїжджаючи з України та пред`являючи той самий паспорт, вона щось порушує. Окрім цього, зазначила, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон у неї був протермінований, тому такий вона у будь-якому випадку не могла надати. На сьогодні, вона виробила новий паспорт. Вказала, що розуміє, що не знання законів не звільняє від відповідальності, разом з тим умислу на вчинення адміністративного правопорушення у неї не було, а тому щиро розкаюється у вчиненому.

Окрім цього, ОСОБА_1 подала апеляційному суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із малозначністю.

Захисник Шокало В.С. підтримав доводи своєї апеляційної скарги, водночас не заперечував проти закриття провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ їїзахисника - адвоката Шокала В.С., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 240399 від 14 жовтня 2024 року; рапортом інспектора 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю 2 відділення інспекторів прикордонної служби ОСОБА_3 від 14.10.2024; рапортом начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення прикордонного контролю ОСОБА_4 від 14.10.2024; витягом з реєстру ДМСУ; копією паспорта громадянина США на ім`я ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

А тому, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка щиро розкаялася у вчиненому, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за ч.1 ст. 204-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити захиснику Шокалу Володимиру Степановичу строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Шокала Володимира Степановича задоволити частково.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за малозначністю та оголосити їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА