Справа № 309/5361/24
Провадження № 3/309/1839/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , військовослужбовця ДПСУ в/ч НОМЕР_1 в статусі СЗЧВ з 23.03.2023, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №023890 від 17.11.2024 року, 17.11.2024 року близько 10 год. 15 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами прикордонного оперативно розшукового відділу (з м.д.н.п. «Яблунівка») в межах контрольованого прикордонного району на ок.н.п. Хуст на напрямку 150 прикордонного знаку виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , разом з іншими особами, за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився. Про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся за адресою указаною у протоколі про адміністративне правопорушення, однак докази вручення такої кореспонденції до суду не повернулися. Тобто судом вчинялися усі можливі дії для належного повідомлення особи про час і місце судового розгляду, і фактичне невручення особі поштової кореспонденції пов`язане з незалежними від дій с суду причини.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Диспозиція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Суд враховує, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №023890 від 17.11.2024 року. Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, містить відмітку про відмову від підпису в ньому ОСОБА_1 ;

- протоколом про адміністративне затримання від 17.11.2024, згідно з яким ОСОБА_1 був затриманий о 10 год. 15 хв. 17.11.2024 року на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення;

- протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 17.11.2024, згідно якого під час огляду ОСОБА_1 виявлено та вилучено: військовий квиток; мобільні телефони «Iphone», «Samsung Galaxy A25»; 7660 грн;

- довідкою про результати затримання 4-ох осіб, серед яких ОСОБА_1 ;

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Суд зазначає, що при дослідженні доказів по справі не встановлено, що ці докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд також бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що він звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонного наряду щодо нього або оскаржували такі дії у встановленому законом порядку, а тому суд вважає, що працівниками прикордонної служби не було допущено порушення його права на захист.

За таких обставин, дослідивши в повному обсязі докази, у їх сукупності, вважаю, що поза розумним сумнівом в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, яке виразилося у спробі перетині Державного кордону України, будь-яким способом поза пунктами пропуску через Державний кордон України, вчинену групою осіб.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України. Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Таким чином, з моменту дня вчинення правопорушення - 17.11.2024 р., на момент розгляду справи 14.03.2025 р., сплив строк накладення адміністративного стягнення передбачений ст. 38 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КпАП України надійшов до суду 04.12.2024 року. Після чого суд неодноразово призначав судовий розгляд, однак судові засідання жодного разу не відбулися у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та відсутністю доказів належного повідомлення його про час місце судового розгляду. При цьому суд вживав усіх можливих заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 , шляхом направлення йому поштової кореспонденції за адресою указаною у протоколі, яка жодного разу належним чином вручена не була. У зв`язку з чим, суд змушений був відкладати судовий розгляді і фактично був позбавлений можливості розглянути справу у межах такого строку з одночасним дотриманням обов`язку щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час і місце судового розгляду, як того вимагає стаття 268 КУпАП.

За наведених обставин, враховуючи, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не відноситься до триваючого, а з моменту його вчинення минули строки , передбачені ст. 38 КУпАП то провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 п.7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.