Справа № 569/4220/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, відомості про РНОКПП невстановлені, за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2025 року серії ВАБ №983314, 24.02.2025 року близько 12 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 не виконала вимоги термінового заборонного припису серії ТЗПСК №618604 від 17.02.2025 року, винесено на 10 діб, а саме порушила заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить її особистий підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, однак до суду не з`явилася. Клопотань про розгляд справи у її відсутність чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслала.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких підстав суд дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП настає у разі невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) терміновий заборонний припис стосовно кривдника є одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII)

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону № 2229-VIII, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб та вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику (ч.ч. 5, 6 цієї статті)

Частиною 11 ст. 25 Закону № 2229-VIIІ визначено, що терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Таким порядком є Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затверджений наказом МВС України від 01.08.2018 № 654 (далі - Порядок № 654).

Наведені положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону № 2229-VIII кореспондуються з положеннями п.п. 1, 4, 17 розділу ІІ Порядку № 654.

Відповідно до п.п. 6, 9 розділу ІІ Порядку № 654, терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

За наявності технічної можливості терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою з автоматичним присвоєнням йому відповідних серії та номера, а також із зазначенням відомостей, визначених удодатку 1до цього Порядку, який інтегрується до електронної картки та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв

Припис у паперовій формі складається в одному примірнику з утворенням двох копій через самокопіювальний папір. Оригінал припису вручається кривднику під підпис, перша копія - постраждалій особі або її представнику, друга копія залишається у працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Відомості, які необхідно зазначати в приписі наведені в п. 10 розділу ІІ Порядку № 654, до яких, крім інших, належить зазначати:

- у рядку «заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника» - захід чи заходи, передбаченічастиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

- у рядку «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком» - строк із зазначенням кількості діб, часу та дати винесення припису, часу та дати закінчення дії припису.

За п. 18 Порядку № 654, дія припису припиняється в разі застосування до кривдника судом адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту або обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні.

Аналогічні положення наведені в ч. 7 ст. 25 Закону № 2229-VIII.

Відповідно до ч. 9 ст. 25 Закону № 2229-VIII, особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в судовому порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Оскарження термінового заборонного припису не зупиняє його дію.

Аналогічні за змістом положення наведені в п. 22 розділу ІІ Порядку № 654.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави стверджувати, що терміновий заборонний припис є одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, який виноситься стосовно особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, який містить визначені законом заходи та застосовується на строк до 10 діб.

Припис є таким, що набирає законної сили з моменту його складення і діє:

- на строк, визначений працівником органу Національної поліції, але не більше ніж до 10 діб;

- до часу застосування до кривдника судом адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту або обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні;

- оскарження припису в порядку Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, копія такого припису має видаватись кривднику для забезпечення останньому права на його оскарження в порядку адміністративного судочинства, потерпілому (чи його представнику) за вимогою та в будь-якому випадку копія припису залишається в розпорядженні працівника органу Національної поліції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, в матеріалах справи містяться протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №983314 від 24.02.2025 року, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24.02.2025 року.

З диспозиції ч. 2 ст. 173-8 КУпАП вбачається, що доказуванню в таких справах підлягає факт винесення відносно особи термінового заборонного припису (ТЗП), а з урахуванням положень Закону № 2229-VIII та Порядку № 654, доказуванню також в таких справах підлягають: заходи, які застосовувались до кривдника; відповідність застосованих заходів вимогам закону; термін дії ТЗП;дії особи, які виразились в порушенні ТЗП.

Очевидним є те, що дослідженню в таких справах підлягає сам терміновий заборонний припис, який і містить в собі викладені вище обставини (крім дій, які виразились в порушенні ТЗП) та який має бути долучений до матеріалів справи з огляду на те, що примірник такого припису в будь-якому випадку залишається у розпорядженні працівника органу Національної поліції.

Однак, в цій справі встановити належним чином жоден з перелічених обставин неможливо, оскільки в матеріалах справи відсутня копія ТЗП.

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог ТЗП.

За встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що подія і склад адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 є недоведеним, а зібрані на підтвердження її винуватості докази недостатніми.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у даній справі відсутні належні, достатні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, суть якого викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні, а відтак провадження відносно останньої підлягає закриттю на підставі

п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Питання щодо судового збору суд вирішує відповідно до ст. 40-1 КУпАП, за якою судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7, 40-1, 173-8, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.О. Гордійчук