Справа № 189/542/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

13.03.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з в/ч НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби: ВЧ НОМЕР_1 ,

-за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А4773 №7 від 13.01.2025 року, 13.01.2025 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебував на території військової частини у межах Синельниківського району Дніпропетровської області (більш точна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану) та виконував обов`язки військової служби в умовах воєнного стану у нетверезому стані.

В судове засідання порушник ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (рішення «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року), але з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася у судове засідання, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є свідомим униканням адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не є обов`язковою, за таких обставин, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 зазначає, що доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, адміністративний протокол є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являються спеціальні вимоги, дотримання яких гарантує та створює особі, що притягається до адміністративної відповідальності, правові передумови для захисту своїх прав та інтересів при розгляді справи.

Протокол є актом обвинувачення, тому він повинен містити конкретне обвинувачення та всі обов`язкові елементи складу правопорушення.

Формулювання адміністративного правопорушення вчиненого особою - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки правопорушення, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми КУпАП, тому що саме формування обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість особі щодо якої складено протокол у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного провадження.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП визнаються дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, а саме:

- ч. 1 - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

- ч. 2 - участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Законом України від 01.03.2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час.

Однак, всупереч зазначеним нормам у протоколі вказано, що правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, а не в умовах особливого періоду, як такого вимагає диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що диспозиція ч. 1 ст. 172-20 містить кілька самостійних складів адміністративного правопорушення, а саме:

- розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

- поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

- виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

- відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, в порушення зазначених вимог, при складанні протоколу про військове адміністративне правопорушення зазначено склад адміністративного правопорушення, який не відповідає диспозиції ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: «перебування на території військової частини у межах Синельниківського району Дніпропетровської області (більш точна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану) в умовах воєнного стану виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані».

З Акту про відмову щодо медичного опосвідчення від 13.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного посвідчення на стан алкогольного сп`яніння, що не було зазначено у фабулі протоколу.

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 32 від 12.01.2024 року та визначає процедуру направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проведення огляду.

Відповідно до п. 8 цього Порядку: військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що у разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

Однак, всупереч зазначеним вимогам, у протоколі зазначається, що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані, однак згідно Акту про відмову щодо медичного посвідчення, медичне посвідчення пройти відмовився (що є доказом іншого складу правопорушення відмова від проходження огляду, який у протоколі не зазначений).

Суд констатує, що у протоколі зазначено невірний склад правопорушення, не зазначено ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на його користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Разом з тим визнання вини особою не є безумовною підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що протокол про військове адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол А4773 №7 від 13.01.2025 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки порядок складання і зміст протоколу не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не містить вірного складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, тому провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.3 ст. 126, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП України - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Чорна