Справа № 308/6978/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі представника Закарпатської митниці Зубенка І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Даниленко Євгенія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2024 року громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає 7 146 546 (сім мільйонів сто сорок шість тисяч п`ятсот сорок шість) грн. 59 коп., з конфіскацією товарів, вилучених згідно з протоколом про порушення митних правил №1275/30500/23 від 26.11.2023.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил, встановлено, що 26.11.2023 року о 13 год. 20 хв. в зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» (ЗМК пасажирська) митного посту «Вилок» Закарпатської митниці заїхав легковий автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caravelle», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 під керуванням громадянки України ОСОБА_2 , в даному транспортному засобі в якості пасажирів слідували гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які прямували у аеропорт в м Будапешт на літак, який прямує в США.

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 обрали порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор.

При усному опитуванні гр. України ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заперечили наявність будь-яких товарів, в тому числі тих, що підлягають декларуванню, а також повідомили, що жодних прихованих від митного контролю товарів не переміщують.

Під час огляду транспортного засобу та речей громадянки ОСОБА_1 , їй було запропоновано зайти в службове приміщення митного органу та пред`явити до огляду її ручну поклажу. Під час огляду ручної поклажі на вимогу посадової особою митниці пред`явити переміщувані товари до митного контролю, гр. ОСОБА_1 видала приховані від митного контролю ювелірні вироби.

Виявлені ювелірні вироби були приховані на тілі гр. ОСОБА_1 , а саме поміщені в середину бюстгалтера, що був прикритий зверху верхнім одягом.

Громадянка України ОСОБА_1 , пояснила, що колись мала ювелірний магазин в Україні, а тепер хоче перевезти дані ювелірні вироби в США.

Опис та попередня оцінка ювелірних виробів встановлені відповідно до бирки наявній накожному ювелірному виробі.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю з використанням засобів і способів, що утруднює виявлення.

Зазначені дії органом митного контролю кваліфіковано за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Даниленко Є.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження щодо порушення митних правил ОСОБА_1 у зв`язку з визнанням рішенням Конституційного Суду України від 05 липня 2023 року №5-р(ІІ) /2023 таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзацу другого частини першої статті 483 МК України. Зобов`язати Закарпатську митницю повернути ОСОБА_1 ювелірні вироби, вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил №1275/30500/23 від 26.11.2023 року. Вказує, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги наданий митницею висновок експертів від 03.04.2024 складений на припущенні, достовірність якого суперечить висновку цих же експертів від 24.01.2024 та матеріалам справи. Зазначає, що посадова особа митного органу не вірно кваліфікувала дії ОСОБА_1 за ст. 483 МК України, вважає, що її дії повинні були кваліфікувати за ст. 471 МК України. Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 483 МК України є невірною. Вказав на те, що оцінка вартості ювелірних виробів зроблена на основі інформації зазначеної на бірках, які були прикріплені до цих ювелірних виробів, проте вказана інформація не відповідає дійсній вартості, так як ціна зазвичай завищується, щоб мати можливість в подальшому зробити знижку на товар. Зазначає, що ОСОБА_1 на вимогу посадової особи митного органу показала товар. Вважає, що факт приховування виробів не доведений.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представники не з`явилися, будучи належним чином повідомленні про розгляд справи.

До початку розгляду справи надійшли клопотання захисника Бедзелюка П.П. про призначення експертизи та виклику свідків.

Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисників, неявка яких, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду справи вищевказаним особам надіслано відповідно до вимог закону.

Заслухавши пояснення представника митного органу Зубенка І.І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга адвоката Даниленко Є.М. не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил №1275/30500/23 від 26.11.2023, доповідною запискою головного державного інспектора Старинця Б.Б. від 26.11.2023 б/н, копією сторінок паспортів громадян України для виїзду за кордон, копіями контрольних талонів для проходження по «зеленому коридору» та по «червоному коридору», актом про проведення огляд транспортних засобі та ручної поклажі від 26.11.2023, описом предметів, затриманих за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України у ОСОБА_1 , висновком №-0001 від 24.01.2024, протоколом про одержання проб і зразків для проведення експертизи в справі про порушення митних правил №1275/30500/23 від 19.12.2023, висновком №-0064 від 03.04.2024 та іншими матеріалами справи.

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу аналізу ризиків та зв`язків з іншими органами УБК ПМП Закарпатської митниці ОСОБА_5 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі та не вказувалось і під час її розгляду, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею першої інстанції, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. 486, 489 МК України, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував усі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за наведених у протоколі про порушення митних правил обставин, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, - апеляційний суд визнає безпідставними та необґрунтованими.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.

Згідно ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення, що передбачений ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується наступними складовими.

Об`єктом правопорушення є встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Об`єктивною стороною правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктом правопорушення є осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки.

Згідно п. 28 ст. 4 МК України митні правила - це встановлений Митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митний орган Митним кодексом та іншими законами України.

Таким чином, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

За приписами до п. 3 ч. 1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митний орган, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом. За ч. 2 вказаної статті особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Згідно ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно ч. 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451 - митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України» від 23.05.2012 № 467, на підставі наявності ознак облаштування товарів, транспортних засобів комерційного призначення спеціально виготовленими сховищами (тайниками) або використання інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення товарів проводиться митний огляд.

При усному опитуванні гр. України ОСОБА_1 заперечили наявність будь-яких товарів, в тому числі тих, що підлягають декларуванню, а також повідомили, що жодних прихованих від митного контролю товарів не переміщують.

Під час огляду транспортного засобу та речей громадянки ОСОБА_1 , їй було запропоновано зайти в службове приміщення митного органу та пред`явити до огляду її ручну поклажу. Під час огляду ручної поклажі на вимогу посадової особою митниці пред`явити переміщувані товари до митного контролю, гр. ОСОБА_1 видала приховані від митного контролю ювелірні вироби.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 №8 Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил Використання інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварин.

Виявлені ювелірні вироби були приховані на тілі гр. ОСОБА_1 , а саме поміщені в середину бюстгалтера, що був прикритий зверху верхнім одягом.

Громадянка України ОСОБА_1 , пояснила, що колись мала ювелірний магазин в Україні, а тепер хоче перевезти дані ювелірні вироби в США.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, встановлені митним органом обставини беззаперечно свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.

Твердження того, що ОСОБА_1 повідомляла працівникам митного органу про те, що вона не знала як законно вивезти ювелірні вироби за кордон, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України.

Також апеляційний суд зазначає, що суб`єктивна сторона порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України характеризується виною у формі умислу та необережності. При цьому, ОСОБА_1 при перетині кордону повинна була і могла передбачити можливість порушення порядку переміщення товарів через митний кордон України, у даному випадку ювелірних виробів, однак легковажно розраховувала на його відвернення.

Наведені обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, і його дії безумовно підпадають під ознаки цього порушення.

Тому, неспроможними і такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 усвідомлювала свої дії як протиправні, передбачала або повинна була і могла передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товарів через митний кордон України або можливість такого порушення, бажала, свідомо допускала його, або легковажно розраховував на його відвернення.

Наведені вище обставини беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 с. 483 МК України, а саме вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням способів, що утруднюють виявлення таких товарів, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.

Шодо клопотання захисника про призначення експертизи та допиту свідків, то слід зазначати, що дані питання були з`ясовані судом першої інстанції, а тому апеляційний суд не вбачає повторного призначення експертизи та допиту свідків.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним у справі доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України 100 відсотків вартості товарів, які є безпосередніми предметами порушення митних правил, з їх конфіскацією. Тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для зменшення ОСОБА_1 суми штрафу до 30 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позиція сторони захисту свідчить про те, що ОСОБА_1 не визнає вину у вчиненні правопорушення, не кається і апеляційному суду не надано таких відомостей про особу правопорушника, які б давали можливість зменшити їй розмір штрафу.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд помилково вважав, що санкція ч. 1 ст. 483 МК України є безальтернативною та передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, оскільки діюча редакція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, - апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки такі не впливають на висновки суду як у частині доведення вини ОСОБА_1 , так і у частині накладення неї адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту не вказується.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Даниленко Євгенія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага