ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ХАРКОВА
Справа № 646/2080/25
Провадження № 3/646/847/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 місто Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.,

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О,

учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області з протоколом про адміністративне правопорушення громадянки України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 032851 від 11.03.2025 убачається, що 11.03.2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , яка є матір`ю її співмешканця, з якою вони ведуть спільний побут, а саме: ображала її нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого останній була завдана шкода психологічного характеру.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Диспозицією частини першої статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Пунктом 3) частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 14) частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм убачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою настання фізичної або психологічної шкоди.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що після вживання алкогольних напоїв на свята вони з матір`ю співмешканця просто посварилися та ображали одна одну, потім помирилися, тому вона не вбачає у своїх діях ніякого правопорушення.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 032851 від 11.03.2025 убачається, що 11.03.2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно матері співмешканця ОСОБА_2 , з якою вони ведуть спільний побут, а саме: ображала її нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого останній була завдана шкода психологічного характеру.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

У письмових поясненнях, наданих працівникам поліції, ОСОБА_1 пояснила, що 11.03.2025 у неї виник конфлікт з ОСОБА_2 , в ході якого вона виражалась нецензурною лайкою на адресу останньої.

Аналогічні обставини викладено у письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Потерпіла ОСОБА_2 додатково зазначила, що внаслідок дій ОСОБА_1 їй стало погано та вона вимушена була викликати швидку.

Разом з тим суперечка, про яку йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, визначених статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ці дії неминуче мають створити наслідки, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтвердили, що дії ОСОБА_1 завдали шкоду психічному або фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , як-то: довідка з медичної установи, висновок лікаря, висновок за результатами психологічної експертизи тощо.

Отже, суд уважає, що докази, які містяться у справі, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, яке їй ставиться в провину, і це при тому, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Ураховуючи наведене вище, керуючись статей 173-2, 247, 251, 254 та 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити згідно до пункту 1) статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя О. В. Іщенко