Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1420/24 Головуючий у 1-й інст. Гарбарук І. М.
Номер провадження №33/4805/150/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 03.11.2024 о 22 год 23 хв у с. Вчорайше по вул.Закревського керував транспортним засобом ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом, а тому в його діях відсутній склад інкримінуємого йому правопорушення. Зокрема, зазначив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом і працівники поліції його не зупиняли, про що він неодноразово наголошував та вказав у поясненнях до протоколу. На відеозаписі зафіксовано, що автомобіль, в якому він перебував, не рухався, а твердження суду про те, що поліцейські переслідували його автомобіль з проблисковими маячками, не відповідають дійсності. Жодного доказу, що у поліцейських були підстави для зупинки його транспортного засобу в матеріалах справи немає, постанова про порушення ПДР поліцейським не виносилась. Також, він не заперечує, що керував транспортним засобом, дійсно їхав з с.Вчорайше, однак зупинив автомобіль у зв`язку з поломкою за 15-20 хвилин до того, як приїхали працівники поліції, що підтверджується відсутністю руху на відеозаписі та поясненнями свідка. Наголосив, що згідно судової практики визнання вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом такого порушення за відсутності інших належних доказів. Також, вважає, що під час розгляду справи суд перебрав на себе функцію обвинувачення,рапорт та протокол не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю природою не є самостійними беззаперечними доказами його вини.

Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань не надсилав, а тому суд розглянув справу у його відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165673 від 03.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 03.11.2024 о 22 год 23 хв у с. Вчорайше по вул.Закревського керував транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165673 від 03.11.2024 (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.11.2024 (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.5); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 03.11.2024 (а.с.6); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.8); рапортом лейтенанта поліції інспектора СРПП ВПР №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Кормана П. від 03.11.2024, згідно якого під час чергування та патрулювання в с.Вчорайше по вул.Закревського був помічений автомобіль ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по узбіччі дороги та різко повернув в лісосмугу. В цей час було зупинено автомобіль, при спілкуванні з водієм, який у подальшому виявивсяОСОБА_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Останньому було запропоновано пройти освідування на місці зупинки у встановленому законом порядку, який відмовився. Відносно правопорушника складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.9); диском з відеозаписом події (а.с.10).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями відмовився від законної, неодноразової вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, як за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів керування транспортним засобом були предметом дослідження в суді першої інстанції. Таким доводам і показам свідка ОСОБА_2 суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. Сумнівів у доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом зібраними в матеріалах справи доказами у їх сукупності у апеляційного суду не виникає.

Посилання на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки обставини, викладені у рапорті підтверджуються іншими доказами.

Відсутність у матеріалах справи постанови по справі про порушення ОСОБА_1 ПДР, не спростовує наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу, водія було проінформовано про причини зупинки (порушення водієм ПДР - перед поворотом праворуч водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного руху) та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії водія регламентувалися нормами п.2.5 ПДР. При цьому, закон не вимагає обов`язкового винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за кожним фактом порушення ПДР.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 на розмову, що він нібито їхав і не увімкнув перед зміною напрямку руху поворот праворуч, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського . Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції.

Версія ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, з`явилася лише тоді, коли поліцейський повідомив його про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що така версія подій ОСОБА_1 спрямована ним на уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі вказував ОСОБА_1 , преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не мають.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дослідив докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич