Справа №521/181/25
Номер провадження 3/521/2198/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Шевчук Н.О., за участю секретаря судового засідання Жекової А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.124 КУпАП.

Так, з електронного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 204582 від 25.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 25.12.2024 року о 08 годині 25 хвилин, в місті Одесі, по вул. Святослава Ріхтера, 124, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , не зупинився перед дорожнім знаком 3.41 «КОНТРОЛЬ» та своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль повторно протягом року, згідно постанови ЕНА №2273447 від 30.05.2024 року, чим порушив п. 31.3.б «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

10.02.2025 року (вх.№1382) від адвоката ОСОБА_1 Юшинської І.Є. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення, в яких адвокат посилалася на те, що вказаний транспортний засіб «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , не належить ОСОБА_1 , а належить ОСОБА_2 , тому в обсяг його обов`язків як водія не включено обов`язок проведення технічного контролю транспортного засобу, який належить іншій особі. Також поліцейським під час складання вказаного протоколу не виконано вимог ст. 268, 278, 279 КУпАП, а саме: не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, не вирішено заявлені ним клопотання, разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні фото та відеоматеріали стосовно подій, зазначених у протоколі, хоча в протоколі зазначено, що вони долучені до протоколу, просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

12.02.2025 року адвокат ОСОБА_1 Юшинська І.Є. надала до суду заяву (№9139), в якій просила направити матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 до УПП в Одеській області на доопрацювання, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи відеозаписів з бодікамер поліцейських, номери яких вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 12.02.2025 року матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 направлені до УПП в Одеській області на доопрацювання з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови.

27.02.2025 року адміністративна справа стосовно ОСОБА_1 повернулася до Малиновського районного суду міста Одеси з повідомленням УПП в Одеській області про те, що відеоматеріали не були збережені, з огляду на що УПП просило суд розглянути адміністративні матеріали та прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Водночас, до суду з`явилася його захисник Юшинська І.Є., яка просила суд закрити провадження у справі відносно її підзахисного на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та вивчивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, враховуючи таке.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою вказаної вище статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб (ч. 4 ст. 121 КУпАП).

Таким чином, кваліфікуючою ознакою ч. 4 ст. 121 КУпАП є повторність, тобто повторне протягом року вчинення особою будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою статті 121 КУпАП.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З матеріалів справи вбачається, що Управління патрульної поліції інкримінується ОСОБА_1 те, що він 25.12.2024 року о 08 годині 25 хвилин, в місті Одесі, по вул. Святослава Ріхтера, 124, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 не зупинився перед дорожнім знаком 3.41 «КОНТРОЛЬ» та своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль повторно протягом року, що підтверджено постановою ЕНА №2273447 від 30.05.2024 року, чим порушив п. 31.3.б «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Водночас, як встановлено судом в судовому засіданні транспортний засіб «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , не належить ОСОБА_1 , а належить ОСОБА_2 , що не заперечується учасниками справи.

При цьому, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у вказаному вище протоколі працівник поліції послався на відеозаписи ПВР№473728, 473734, 70маі. які, відповідно до листа від 27.02.2025 року Управління не надало, як належний та допустимий доказ здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення ОСОБА_1 такого правопорушення.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), суд зазначає, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Враховуючи вищевказане та те, що в справі відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, за умови того, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 24,121, 245,247,251,252, 283, 284 КУпАП, Малиновський районний суд міста Одеси

УХВАЛИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Н.О. Шевчук