Житомирський апеляційний суд
Справа №284/850/24 Головуючий у 1-й інст. Піщуліна І. С.
Номер провадження №33/4805/109/25
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі прокурора Степури Марини Валеріївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Народицького районного суду Житомирської області від 04 листопада 2024 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Народицького районного суду Житомирської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З постанови судді місцевого суду вбачається, що 14.06.2024 об 11 годині 57 хвилин ОСОБА_1 , будучи протягом періоду часу з 19.06.2015 по 14.06.2022 завідувачем Народицького районного сектору УДМС України в Житомирській області, та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 2 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2022 по 14.06.2022, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), після встановленого законом терміну.

Крім того, ОСОБА_1 14.06.2024 о 12 годині 05 хвилин, будучи протягом періоду часу з 19.06.2015 по 14.06.2022 завідувачем Народицького районного сектору УДМС України в Житомирській області, та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 2 статті 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення), після встановленого законом терміну.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, звільнити її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв?язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. Вказала, що в судовому засіданні вину у несвоєчасній подачі декларації за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 визнала повністю, щиро розкаялась та пояснила, що перебуваючи після звільнення на пенсії, не була обізнанна зі змінами у законодавстві щодо строків подання електронних декларацій, які набрали законної сили 12.10.2023. Окрім того, вже більше року постійно знаходиться в стресовому стані та хвилюється за життя і здоров?я сина, який з вересня 2023 року несе службу у Збройних Силах України та на даний час знаходиться в зоні бойових дій. Однак, суд першої інстанції, постановляючи судове рішення про притягнення її до адміністратвної відповідальності, зазначені обставини не врахував. Вважає, що вона, будучи посадовою особою, яка зобов?язана відповідно до вимог Закону декларувати свої доходи і статки, не ухилилася від декларування, не бажала приховати свої доходи і майно, а допустила помилку у строках подачі декларації, у зв?язку з необізнаністю у змінах у законодавстві. Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки, хоча і з запізненням, але отримала інформацію щодо її майна. На її думку, є всі підстави про звільнення її від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність у зв?язку з хворобою, доводи апеляційної скарги підтримала. Тому, зважаючи на її волевиявлення, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 .

Прокурор Степура М.В. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції, надала висновок в порядку ч.1 ст.250 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об`єктивного та справедливого розгляду справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили (ст.252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані. Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Як зазначено у диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст.172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ст.3 ч.1 п.1 (в) Закону України Про запобігання корупції суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, на переконання апеляційного суду, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і такий висновок, ґрунтується на наявних у справі та перевірених суддею доказах.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що поставлено їй у вину, безумовно доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення №№16, 17 від 02.10.2024; копіями наказів №40-к від 17.06.2015 та №100-к 14.06.2022; копіями запитів Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України «Про надання інформації» від 11.04.2024, 25.04.2024, 22.05.2024; копією відповіді на запит Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 25.04.2024; копіями відповідей Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області та Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю поданняі декларацій Національного агенства з питань запобігання корупції; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.09.2024; рапортом старшого сержанта поліції оперуповноваженого відділу протидії корупції Житомирського управління ДВБ НПУ від 02.10.2024;

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 до 14.06.2022 обіймала посаду, яка відноситься до категорії «В» посад державної служби, являється суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

17.02.2017 ОСОБА_1 ознайомлено з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» в частині електронного декларування, що підтверджується її підписом та відповідним повідомленням (а.с.35).

Відповідно до підпункту 2-7 пункту 2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11.10.2023 та набрав чинності 12.10.2023.

З набранням чинності даного Закону у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2022 по 14.06.2022, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), а також декларацію за 2022 рік (після звільнення), в термін не пізніше 31 січня 2024 року.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно копій електронних декларацій, додатків щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», та результатів пошуку, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями ОСОБА_1 подала 14.06.2024 об 11 годині 57 хвилин, а декларацію після звільнення за 2022 рік - 14.06.2024 о 12 годині 05 хвилин, тобто несвоєчасно. Будь-яких доказів поважності причин несвоєчасного подання декларацій в судовому засіданні не надала.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2022 по 14.06.2022, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, яка припиняє діяльність, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, які свідчать про доведеність її вини, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки це об`єктивно підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Натомість, зазначені в апеляційній скарзі обставини, як необізнаність про зміни в законодавстві не заслуговують на увагу, оскільки не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог Закону України стосовно своєчасного подання декларацій, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування. Такий обов`язок виник у ОСОБА_1 з набранням чинності 12 жовтня 2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384, яким визначений порядок та строки подачі декларацій з 13 жовтня 2023 року до 31 січня 2024 року.

Крім того, згідно п.15 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції на виконання п.3 розділу ІІ Закону України від 20 вересня 2023 року №3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» підготувало Роз`яснення від 13 листопада 2023 року №4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.

При цьому, відповідно до статті 68 Конституції України незнання Законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 , в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.

Крім того, склад адміністративного правопорушення, пердбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є формальним, тобто, для його наявності достатньо факту неподання або несвоєчасного подання декларації, незалежно від негативних наслідків. Відтак, посилання ОСОБА_1 на відсутність шкоди для держави є юридично необгрунтованими та не впливають на кваліфікацію діяння як правопорушення.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не може визнаватись малозначним. Несвоєчасне подання декларації є порушенням вимог антикорупційного законодавства, що посягає на принцип відкритості та підзвітності державної служби. Формальний склад правопорушення виключає необхідність встановлення негативних наслідків, а сама дія не може вважатися малозначною, оскільки підриває суспільну довіру до державних органів, порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади та місцевого самоврядування, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Народицького районного суду Житомирської області від 04 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич