П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська

розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ЕПР1 № 161762 від 29 жовтня 2024 року стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2024 року траса А/Д М-05 Київ-Одеса, 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом ESTERER, н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, … справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи …

Для розгляду протоколів, суддя призначала судові засідання.

Судове засідання від 28 листопада 2024 року знято з розгляду у зв`язку з наданням судді компенсації за роботу у вихідний день з 27 листопада по 29 листопада 2024 року на підставі наказу голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року № 132/в/г.

Водночас захисником адвокатом Чеботарьовою Ю.В. через канцелярію суду надано клопотанням у якому вона просила відкласти судовий розгляд 28 листопада 2024 року та надати час для ознайомлення з матеріалами справи, сформулювання своєї правової позиції та надати суду ряд клопотань.

Судове засідання від 16 грудня 2024 року відкладене за письмовим клопотанням ОСОБА_1 , який не може прибути до суду, однак бажає з`явитись, надани пояснення та за клопотанням захисника адвоката Чеботарьової Ю.В., яке мотивоване необхідністю виклику, для допиту, як свідка працівника поліції, який складав матеріали стосовно ОСОБА_1 .

Судове засідання від 25 грудня 2024 року відкладене за клопотанням захисника адвоката Чеботарьової Ю.В. про повторний виклик, для допиту, як свідка працівника поліції, який складав матеріали стосовно ОСОБА_1 , оскільки свідок не прибув у судове засідання.

Судове засідання від 09 січня 2025 року відкладене у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за її письмовим клопотанням про не можливість прибути до суду особисто.

Водночас у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 .

Судове засідання від 28 січня 2025 року відкладене на 03 лютого 2025 року.

Судове засідання від 03 лютого 2025 року відкладене за клопотанням захисника адвоката Чеботарьової Ю.В. про не можливість прибуття до суду ОСОБА_1 .

В судове засідання 11 березня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Чеботарьова Ю.В. не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Водночас захисник адвокат Чеботарьова Ю.В. надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в судовому засіданні у Київському апеляційному суді та ОСОБА_1 через адвоката подав заяву від 10 березня 2025 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що його захисник приймає участь в іншому судовому засіданні в м. Київ.

Суддя вирішила відмовити у відкладенні розгляду справи, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та адвокат Чеботарьова Ю.В. про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Суддя зазначає, що з моменту вступу в справу, як захисника ОСОБА_3 , так і його підзахисний мали достатньо часу, для ознайомлення з усіма доданими до протоколів доказами, надання відповідних пояснень, доказів.

Своєю чергою, ОСОБА_1 в судове засідання 11 березня 2025 року не з`явився, не надавши доказів поважності своєї неявки.

Суддя зазначає, що неприбуття адвоката за договором у судове засідання, не є поважною причиною неприбуття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отож, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, суддя дослідила матеріали додані до протоколу, за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Чеботарьової Ю.В.

За результатами розгляду, суддя керується такими положеннями закону та дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, … ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суддя дослідивши протокол, надані до нього докази, письмові пояснення ОСОБА_1 , клопотання захисника адвоката Чеботарьової Ю.В., оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку те, що в діях ОСОБА_1 наявна подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане стверджується:

- протоколом, де зазначено, що «29 жовтня 2024 року траса А/Д М-05 Київ-Одеса, 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом ESTERER, н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

У вище вказаному протоколі ОСОБА_1 жодних пояснень, зауважень не вказав, лише засвідчив підписами;

- актом огляду, згідно з яким, ознаками наркотичного сп`яніння, які виявлені у ОСОБА_1 були: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.

Огляд не проводився.

У вище вказаному акті ОСОБА_1 підтвердив вказане підписом, інших записів не вказував;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 жовтня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 направлявся на огляд до Таращанської міської лікарні, м. Тараща, вул. Шевченка, 66.

Огляд не проводився.

У направленні ОСОБА_1 підтвердив вказане підписом, інших пояснень не вказував;

- листами Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 19 грудня 2023 року та Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» від 01 квітня 2024 року;

- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Рябінцева В. від 29 жовтня 2024 року, згідно з яким 29 жовтня 2024 року, під час несення служби в складі наряду «Д-Вулкан 0153» ( ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ) о 16 год 39 хв по А/Д М-05 Київ-Одеса, 78 км, було зупинено транспортний засіб DAF, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом ESTERER, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

В ході спілкування у водія було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду у найближчому медичному закладі водій відмовився у встановленому законодавством порядку.

На водія ОСОБА_1 було складеного протокол, посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл не видавався.

Транспортний засіб не евакуйовувалося, оскільки було припарковане без порушень Правил дорожнього руху та не заважало проїзду іншим учасникам дорожнього руху.

Подія фіксувалася на нагрудну боді-камеру Моторола № 477056, № 475535.

Авто відеореєстратор 70mai.

- диском із відеозаписами від 29 жовтня 2024 року, згідно з яким установлені обставини, викладені в суті учиненого адміністративного правопорушення.

Так, ОСОБА_1 зупинений працівниками полії під час керування транспортним засобом DAF, н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом ESTERER, н.з. НОМЕР_3 .

На вимогу працівника поліції провести поверхневий огляд транспортного засобу, багажу та речей, ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу та виконував вимоги для проведення поверхневого огляду.

В подальшому ОСОБА_1 почав висловлювати заперечення стосовно вказаних дій, однак працівник поліції роз`яснювався йому їх законність.

Працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено, що він має ознаки наркотичого сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляду у медичному закладі, на що останній відмовився.

Працівник поліції повідомив, що він має ознаки: тремтіння пальців рук та зіничі очей, які не реагують на світло, працівник поліції установив вказану підозру та перевірив.

ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд та на запитання працівника поліції «чому?» пояснив, що «не перебуває в стані алкогольного сп`яніння».

Однак йому повторно було повідомлено про ознаки наркотичного сп`яніння та вимогу пройти огляд, однак водій ОСОБА_1 відмовився.

- показаннями свідка ОСОБА_2 , згідно з якими він працює інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП. В жовтні 2024 року, після обіду, перебуваючи на службі, на блок-посту а/д Київ-Одесаа 78 м, зупинив транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 1455, № 1456, оскільки він має право на проведення перевірки транспортних засобів та здійснення поверхневої перевірки речей, багажу, транспортних засобів та проведення перевірки документів у осіб. Водій перевозив паливні матеріали. Перевіряли документи. Було встановлено, що водій ОСОБА_1 раніше притягався до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України. Заборонених речей виявлено не було, однак водій нервував, мав ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема сильне тремтіння пальців рук, тому було прийнято рішення про проходження водієм медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння. На вимогу пройти медичний огляд водій відмовлявся;

Суддя вважає, що досліджені письмові докази, показання вище вказаного свідка є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності.

Суддя вважає, що докази зібрані поліцейським у спосіб та порядку встановленому КУпАП.

Отже, ОСОБА_1 має бути підданий адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130, ст.185 КУпАП.

Так, до позиції ОСОБА_1 про те, що він не визнає своєї вини, тому що він не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, суддя ставиться критично, вважає їх обраним способом захисту спрямованим на ухилення від адміністративної відповідальності. Дана позиція спростовується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, показаннями свідка ОСОБА_2 .

Своєю чергою, суддя відхиляє надані письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження медичного огляду так як щодо нього вчинялися незаконні дії та був здійснений психологічний тиск на нього, він не розумів, які дії будуть вчинятися в подальшому, а також не бажав їхати майже за 44 км від м. Біла Церква, оскільки вказане спростовуються дослідженими доказами доданими до протоколу, які складені уповноваженою посадовою особою, зокрема, письмовими доказами, показаннями свідка, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських від 29 жовтня 2024 року, а саме водій ОСОБА_1 не зауважував вказані обставини, а лише повідомив, що «не перебуваю в стані наркотичного сп`яніння», а тому не бажав проходити медичний огляд.

Окрім того, сторона захисту вважає незаконність дій працівників поліції та психологічного тиску на ОСОБА_5 , однак жодних доказів про оскарження дій працівників поліції не надано, та суддею під час розгляду справи не установлено.

Тому суддею не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 , його захисника адвоката Чеботарьової Ю.В. оскільки вони не спростовуються жодними доказами, зокрема, показаннями свідка, відеозаписами, письмовоми доказами.

Щодо доводів сторони захисту та призначення покарання з урахуванням індивідуалізації, за аналогією закону і призначенні більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, без позбавлення права керувати транспортним засобом, то суддя звертає увагу на таке.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено імперативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Так, аналогія закону полягає у застосуванні судом, правової норми або норм, що регулюють відносини, подібні до тих, які є предметом розгляду в межах конкретної правової ситуації або правового спору.

При цьому, аналогія закону та аналогія права допускається для застосування судом виключно з метою та лише у випадку взагалі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини.

Водночас, статтею 130 КУпАП, чітко регламентована межа та санкція адміністративного стягнення у разі вчинення даного правопорушення, що виключає можливість застосування аналогії закону у даному випадку.

У зв`язку з цим, суддя не вбачає законних підстав для застосування аналогії законую.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 21липня 2011 рок у справі «Коробов проти України» Європейський суд з правлюдини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суддя зазначає, що наведені в письмовому поясненні та у клопотанні про закриття провадження у справі доводи спростовуються вище вказаними письмовими доказами, відеозаписами, показаннями свідка ОСОБА_2 ..

Отже, суддею надані мотиви щодо аргументів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чеботарьової Ю.В., що стосуються суті учиненого адміністративного правопорушення та мають важливе значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, зважаючи на характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують адміністративне стягнення та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, суддя вважає, що досягнення мети адміністративного стягнення, визначеного у ст. 23 КУпАП, а саме виховання винного у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень, можливе шляхом призначення адміністративного стягнення, за правилами визначеними ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Згідно із п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Отже, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_1 становить 1 000 х 17 = 17 000 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривні.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави необхідно судовий збір в розмірі 3028 х 0,2 = 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чебатарьової Юлії Володимирівни, про відкладення розгляду справи, - залишити без задоволення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІрина ДУБАНОВСЬКА