Справа № 438/312/25
Провадження № 3/438/184/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 березня 2025 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Драган В.І., -

в с т а н о в и в:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 253756 від 22 лютого 2025 року вбачається, що 22 лютого 2025 року о 13 год 10 хв у м. Борислав вул. Коваліва, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Fiat Panda» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, тест 5357, результат огляду становить 0,26 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП заперечив. Пояснив, що взагалі не вживає алкоголь чи наркотичні речовини через стан здоров`я, вимушений щодня приймати ліки. 22 лютого 2025 року близько обіду керував транспортним засобом марки «Fiat Panda» н.з. НОМЕР_1 . В районі вул. Коваліва у м.Борислав був зупинений нарядом поліції нібито через те, що транспортний засіб перебував в орієнтуванні. В результаті працівниками поліції складена постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення п.9.4. ПДР, за несвоєчасне подання попереджувальних сигналів. Після зупинки транспортного засобу працівниця поліції ствердила, що у нього бліде обличчя, що дає підстави стверджувати про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння. Було запропоновано проїхати у медичний заклад для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час руху у службовому автомобілі у медичний заклад, та саме працівниця поліції ствердила, що від ОСОБА_1 , який перебував на задньому сидінні, чути випари алкоголю. Було запропоновано інспектором пройти відповідний огляд на стан вже алкогольного сп`яніння. Отримавши згоду ОСОБА_1 , працівники поліції зупинили службовий автомобіль, поліцейським ОСОБА_2 був проведений відповідний огляд за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820. Результат огляду показав 0,26 проміле. ОСОБА_1 у судовому засіданні ствердив, що зазначений огляд проводився не на вул.Коваліва,26, а в іншому місці. Крім цього, ОСОБА_1 заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Натомість працівники поліції запросили ОСОБА_1 у службовий автомобіль щоб доставити останнього на місце зупинки транспортного засобу. Після чого, ОСОБА_1 вийшов із службового автомобіля, перебував на вулиці. В цей час інспектор Лаврик А.І. самостійно, за відсутності ОСОБА_1 , у службовому автомобілі складала відповідні документи. Після чого, мотивуючи, що необхідно роздрукувати протокол, працівники поліції доставили ОСОБА_1 у відділення поліції у м.Борислав, де надали для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення, результат огляду та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 по рекомендації працівників поліції підписав вищезазначені документи при цьому висловив свою незгоду із результатом тесту. При цьому інспектор Лаврик А.І. стверджувала, що ОСОБА_1 може відмовитись від підписання протоколу та постанови, відповідно йому не буде вручено копії документів. Крім цього, зазначає, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб, під час зупинки не проінформували його про реальну причину зупинки, та не роз`яснили прав, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту порушення ПДР.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Драган В.І. у судовому засіданні просить провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

За змістом ст.252 та ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Склад правопорушення включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного правопорушення, - об`єктивну сторону правопорушення; - суб`єкт адміністративного правопорушення; - суб`єктивну сторону правопорушення, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до статей 245,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, був складений у присутності останнього. Однак, як вбачається із відеозапису обставин події, працівник поліції не складав протокол у його присутності, не роз`яснював йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд та інші документи дійсно містять підпис особи.

Проте відеозапис обставин події свідчить про те, що поліцейські не роз`яснювали ОСОБА_1 суті вчиненого правопорушення, не ознайомили останнього зі змістом протоколу та іншими документами. Зазначений протокол складався інспектором ОСОБА_3 , яка перебувала у салоні службового автомобіля в той час коли ОСОБА_1 перебував на вулиці.

Таким чином, уповноваженими особами були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення не складався у присутності ОСОБА_1 .

Також, у даному відеозаписі не відображено ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення та надання йому можливості надати будь-які заперечення, незгоду, зауваження чи клопотання чи відмови від їх надання. Натомість працівники поліції стверджували про можливість відмовитись від підписання процесуальних документів.

Відповідно до п.4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписом поліцейського не містить безперервності ведення відеозйомки. Із диску з відеозаписом вбачається, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП фактично складено інспектором Лаврик А.І., хоча відповідно вищезазначеного протоколу складений поліцейським Олексиним Я.В.

Звертаю увагу, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить інформацію, що суперечать даним, внесеним у протокол про адміністративне правопорушення, а саме працівником поліції ОСОБА_3 не було оголошено ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не вчинено жодних дій для їх встановлення, однак з цих же відеозаписів чітко можна побачити, що порушення координації рухів відсутні, вимова чітка та логічна, тобто на переконання суду працівниками поліції не з`ясовано та не встановлено достатніх підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.

Звертаю увагу на те, що з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що поліцейський запропоновав ОСОБА_1 , який перебував у службовому автомобілі, який від`їхав з місця зупинки транспортного засобу під керуванням останнього з метою пройти у відповідному порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене, вважаю, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253756 від 22 лютого 2025 року .

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 251 КУпАП) може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ- акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати - ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Крім цього, звертаю увагу на те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння 0,26 ‰ відсутній підпис посадової особа.

Також є незрозумілим складення працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу 22 лютого 2025 року о 13 год.12 хв., враховуючи що протокол про адміністративне правопорушення був складений 22 лютого 2025 року 13:36:01 із врахуванням згоди ОСОБА_1 із результатом огляду на стан сп`яніння.

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не був дотриманий порядок фіксації проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , відповідно необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 N 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «"доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі»"Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок має суб`єктивний характер та не відповідає вимогам щодо його допустимості та достатності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в силу п.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст. 247, ст. ст.283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: Андрій СЛИШ