Справа №949/521/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., за участю прокурора Гандзілевського Н.А., адвоката Трофімова А.В., розглянувши у режимі відеоконференції матеріали справи, які надійшли з Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого офіцера (з організації протидії БППС) відділу організації повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам штабу, лейтенанта, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Роз`яснивши ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, суд

в с т а н о в и в:

26 лютого 2025 року до Дубровицького районного суду надійшли матеріали адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №7 від 25 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 допустив послаблення контролю за своєчасністю здавання несправного агрегату для відправлення його на діагностику та ремонт, внаслідок чого допущено втрату безпілотного літального апарату (квадрокоптер) Autel EVO MAX 4N Public Safety НОМЕР_2, бортовий НОМЕР_4, виявлену 18.12.2024 року.

Своїми діями ОСОБА_1 під час особливого періоду, що діє в Україні, порушив вимоги ст.ст. 11, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 1, 3 гл. 2 р. І Порадника з військового (корабельного) господарства Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації ДПСУ від 21.12.2020 року № 134, п.п. 2.1, 2.2 р. 2 посадової інструкції, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

У своїх поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть безпосередньо у суді.

Відповідно до ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-10 - 172-20 розглядаються протягом доби. Зважаючи, що матеріали справи не містили відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 , про місце і час розгляду справи, судом було повідомлено його про призначення справи до розгляду на 27 лютого 2025 року на 09 год. 10 хв.

26 лютого 2025 року через систему "Електронний суд" від адвоката адвокатського об`єднання "ДАС ЛОЄРС" Трофімова А.В. надійшла заява, подана в інтересах ОСОБА_1 про те, що він є захисником Шубенка Р.В. і просив відкласти судове засідання для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки до її розгляду. До заяви додано ордер на надання правничої допомоги серії АМ №1107782 від 26 лютого 2025 року.

З метою дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, для реалізації права на захист, враховуючи складність справи, розгляд справи було відкладено на 03 березня 2025 року.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Трофімов А.В., який взяв участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримав подане ним, шляхом надіслання на електронну адресу, суду клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Також в судовому засіданні подано клопотання Трофімова А.В. про відкладення розгляду справи для надання часу для отримання і долучення до її матеріалів запитуванні у НОМЕР_1 прикордонному загоні ряду документів, які на його думку можуть вплинути на встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Також у судовому засіданні в режимі відеоконференції взяв участь заступник керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Н.А.Гандзілевський, який порушив відносно ОСОБА_1 адміністративне провадження, підтримав викладенні у ньому обставини, посилаючись на матеріали проведеного службового розслідування. Вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, підстав для її закриття не вбачає.

Враховуючи подані клопотання, керуючись положеннями ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст. 268 КУпАП, розгляд справи призначений на 03.03.2025 відкладено на 06.03.2025 та у зв`язку із наданням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Трофімовим А.В., великої кількості додаткових документів пізніше на 11.03.2025.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Трофімова А.В., прокурора Гандзілевського Н.А., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової особи до військової служби.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.

Отже, відповідальність за ст. 172-15 КУпАП можлива у разі, якщо за ці ж фактичні дії (бездіяльність) не передбачена відповідальність іншими спеціальними нормами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу на посаді старшого офіцера (з організації протидії БППС) відділу організації повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам штабу, що підтверджується витягом з наказу від 16.01.2025 року №74-ОС (а.с.11).

Відтак, будучи військовослужбовцем, ОСОБА_1 , згідно вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як визначено ст. 1 Закону України "Про оборону України" та ст.ст. 1, 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Вказаною вище статтею Закону України "Про оборону України" та ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час.

Отже, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення на всій території України діє особливий період.

В силу положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

В контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях, зокрема у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), "Малофєєва проти росії" (заява №36673/04), "Карелін проти росії" (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє, достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він допустив послаблення контролю за своєчасністю здавання несправного агрегату для відправлення його на діагностику та ремонт, внаслідок чого допущено втрату безпілотного літального апарату (квадрокоптер) Autel EVO MAX 4N Public Safety НОМЕР_2, бортовий НОМЕР_4, виявлену 18.12.2024 року.

Однак, матеріали справи містять суперечливі відомості щодо фактичної втрати вказаного безпілотного літального апарату.

Так, у висновку про результати службового розслідування на сторінці 5 (а.с.21-30) зазначено, що в автомобілі ОСОБА_3 було виявлено безпілотний літальний апарат "Autel EVO MAX 4Т" серійний № НОМЕР_2 , бортовий № НОМЕР_3 , який був пошкоджений внаслідок роботи РЕБ та який сержант ОСОБА_4 мав направити до управління прикордонного загону з метою подальшої передач до сервісного центру.

У той самий час у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 (а.с.7) зазначено, що внаслідок послаблення ним контролю допущено втрату безпілотного літального апарату.

У зв`язку з чим, дії які містять недбале ставлення військової службової особи до військової служби, що є кваліфікуючою ознакою ст. 172-15 КУпАП, не вказані в протоколі.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст. 254 КУпАП, за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Системний аналіз приписів ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

На переконання суду, недбале ставлення до військової служби внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності в діях ОСОБА_1 , які викладених в протоколі, відсутнє.

Разом з тим, диспозиція інкримінованої ОСОБА_1 статті є бланкетною, оскільки не розкриває та не містить визначення конкретної дії чи бездіяльності, за які настає відповідальність, це порушення пов`язане з поняттям військової служби і для визначення ознак правопорушення положення статті відсилають до інших нормативно-правових актів, порушення яких призвело до вчинення зазначеного проступку.

Так, поняття військової служби наведено в ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якою визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Нормами ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З комплексного аналізу наведених норм можливо дійти висновок, що у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП, суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності розуміла, в чому саме полягає її недбале ставлення до військової служби, із зазначенням конкретної дії чи бездіяльності, яка порушує порядок проходження військової служби, визначений Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" або, відповідно до ч. 4 ст. 2 вказаного Закону, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

У той же час, зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вищенаведеним вимогам, оскільки в ньому не наведено суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин проступок був вчинений, в яких саме діях або бездіяльності відобразився. Опис суті правопорушення має відповідати диспозиції правової норми, яка передбачає відповідальність за вказане правопорушення, дані про подію правопорушення слід конкретизувати.

Інкримінуючи ОСОБА_1 вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, уповноважена на складання протоколу посадова особа не зазначила кваліфікуючої ознаки - вчинене в умовах особливого періоду, не навела в протоколі щодо цього жодних відомостей, не зазначила даних, що послугували для кваліфікації дій ОСОБА_1 за вказаною частиною статті КУпАП, оскільки у фабулі протоколу не зазначено жодних даних про те, що ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення в умовах особливого періоду, про введення такого періоду на території України.

Крім цього, фабула правопорушення, наведеного в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить даних щодо конкретного часу вчинення ним проступку.

Між тим, матеріали справи не містять відомостей у підтвердження того, що ОСОБА_1 було відомо з приводу проведення відносно нього службового розслідування та застосування щодо нього дисциплінарного стягнення, не відібрано пояснення щодо факту порушення за яке застосовано стягнення.

Прокурором було надано, що у подальшому також було підтверджено ОСОБА_1 в судовому засідання, матеріали службового розслідування із відміткою про ознайомлення ОСОБА_1 із ним лише 04.03.2025, під час розгляду справи у суді.

Крім цього, як вбачається з наявних у справі матеріалів, накладене дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 оскаржує в судовому порядку.

Отже, серед доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів не міститься документів, які підтверджували б покладання на ОСОБА_1 обов`язків, про недбале виконання яких йдеться у протоколі.

Тобто адміністративний матеріал не містить доказів у підтвердження об`єктивної сторони правопорушення, яка характеризується суспільно небезпечною діяльністю у вигляді недбалого ставлення до військової служби та суспільно небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Як було зазначено, недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале або несумлінне ставлення до них.

Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Так, до протоколу долучено посадову інструкцію старшого офіцера (з організації протидії безпілотним повітряним суднам) штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому відомості про ознайомлення ОСОБА_1 з такою відсутні.

Таким чином, додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові матеріали не містять належної інформації про обставини, що підлягають доказуванню.

Сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, у справі не доведено ні події, ні складу правопорушення, про вчинення якого складено протокол та у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_1 . Доводи про те, що останній допустив послаблення контролю за своєчасністю здавання несправного агрегату для відправлення його на діагностику та ремонт, внаслідок чого допущено втрату безпілотного літального апарату, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, не підтверджено достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також у своїх рішеннях (кримінальних та некримінальних), що стосуються цивільних прав і обов`язків Європейський Суд неодноразово підкреслював, що при оцінці доказів Європейський Суд застосовує стандарт доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із співіснування досить сильних, ясних і взаємоузгоджених висновків з наявних фактів або схожих неспростованих фактичних презумпцій (рішення у справах "Зубайраєв проти росії" від 10.01.2008 року, п.71; "Гриненко проти України" від 15.02.2012 року, п.55; "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 року, п.62; "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року, п.53).

Тому, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року у справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини провадження.

Судом не встановлено обставин за яких ОСОБА_1 мусив би виконати свої обов`язки за посадою, що призвело до правопорушення, що ставиться йому у провину.

Отже, поза розумним сумнівом, за допомогою джерел доказування, особою, уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення не доведено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконав свої обов`язки за посадою, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що чітко прослідковується зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків та неспростовних презумпцій та наведених у матеріалах адміністративної справи фактів у зв`язку з чим є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки надані матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 287, 294, 308 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.