Справа № 159/580/25
Провадження № 3/159/397/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., розглянувши справу, що надійшла від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ставиться у провину, що він 18.01.2025 близько 18 год 00 хв за місцем свого проживання АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини громадянки ОСОБА_2 , що проявилось в шарпанні за волосся, штовханні, чим завдав шкоди її фізичному здоров`ю вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Суддя роз`яснив особі яка притягується до адміністративної відповідальності положення ст. 63 Конституції України, права передбачені ст. 268 КУпАП, будь якими з роз`яснених прав вона скористатись не бажала, окрім виклику свідка.

У судовому засіданні 29.01.2025 ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення заперечив та пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з дружиною, та синами. 18.01.2025 біля 17.00 год прийшов додому взяти мед, помітив, що дружина ОСОБА_2 в нетверезому стані та зробив їй зауваження і пішов у літню кухню де були його мама ОСОБА_3 і син. За деякий час у літню кухню прийшла дружина і почала звинувачувати його, що він забрав телефон, кричала, лаялась, обзивала його. Телефон дружини він не брав, вважає, що оскільки вона була нетвереза то забула де його поклала. Повідомив що на її крики не реагував, поводив себе спокійно, продовжував сидіти за столом поки вона не пішла з кухні. Після цього дружина пішла в хату, взяла воду та миючі засоби і почала мити сходи, де послизнулася і впала. За деякий час дружина побігла на дорогу і стояла біля дерева голосно кричала. Запевняє, що до дружини не наближався, у словесний конфлікт з нею не вступав. Згодом близько 21.00 дружину привели додому його брат ОСОБА_4 , вони живуть у сусідньому будинку. Просив суд долучити відеозаписи подій, які відбувалися 18.01.2025, які він зняв на телефон та викликати свідків: його маму ОСОБА_3 та брата ОСОБА_4 . Додатково повідомив, що дружиною вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин, вона стає неадекватною в алкогольному сп`янінні.

Захисник, адвокат Мурай В.А., підтримав клопотання ОСОБА_1 просив його задовольнити, суд відклав судове засідання на 19.02.2025.

У судове засідання 19.02.2025 прибув ОСОБА_1 та його захисник, подали суду диск з відеозаписами.

Захисник Мурай В.А. просив відкласти судове засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що свідки не змогли прибути, суд відклав судове засідання на 12.03.2025.

У судовому засідання 12.03.2025 прибули ОСОБА_1 його захисник та свідки.

Свідок ОСОБА_3 (особу встановлено за паспортом громадянина України НОМЕР_2 ) повідомила, що проживає у сусідньому з сином ОСОБА_1 будинку за адресою АДРЕСА_2 . Вона щодня приходить до сина додому допомагає по господарству. 18.01.2025 ввечері вона разом сином ОСОБА_1 та внуком були в літній кухні коли прийшла невістка ОСОБА_2 в нетверезому стані сильно сварилася, лаялась. ОСОБА_1 лише зробив дружині зауваження що вона п`яна. В словесну суперечку з нею син не вступав, до неї не наближався, фізичної сили до неї не застосовував. За деякий час невістка вийшла з літньої кухні і пішла мити вхідні сходи до хати, де послизнулася і впала. Після чого встала і сильно сварилася, побігла на дорогу. Свідок повідомила, що ОСОБА_2 коли не п`яна то адекватно спілкується з нею, допомагає їй, порається по господарству, а як вип`є стає не в собі, робить дивні речі.

Свідок ОСОБА_4 (особу якого встановлено за паспортом громадянина України НОМЕР_3 ) пояснив, що проживає у сусідньому з братом ОСОБА_1 будинку за адресою АДРЕСА_2 . З їхнього вікна добре видно все подвір`я братового будинку і добре все чути. 18.01.2025 біля 21.00 год він забрав ОСОБА_2 з дороги, яка стояла біля дерева в халаті і голосно кричала тривалий час і привів її додому. Повідомив, що ніколи не бачив, щоб його брат ОСОБА_1 словесно ображав чи застосовував фізичне насильство до ОСОБА_2 . Також повідомив, що ОСОБА_1 весь час до звільнення з роботи працював вчителем, що на його думку свідчить про високі моральні якості брата, а це виключає можливість застосування насильства до його дружини.

Потерпіла у судові засідання не з`являлась, хоча повідомлялася про їх проведення.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стаття 173-2 КУпАП має бланкетний характер, тому для повного розкриття суті адміністративного правопорушення в протоколі необхідно зазначити конкретні дії, вчинені особою, спосіб прояву насильства у її діях, а у разі вчинення кількох дій - кожну з них із зазначенням виду насильства та його наслідків для потерпілої особи.

Водночас, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями державної політики у цій сфері, а також заходи щодо захисту прав і законних інтересів потерпілих визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до частин 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2)колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стаття 1 цього Закону визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками:

-умисність (з наміром досягнення бажаного результату);

-спричинення шкоди;

-порушення прав і свобод людини;

-значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктами можуть виступати як члени однієї сім`ї згідно з визначенням цього поняття у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», так і інші родичі чи особи, які спільно проживають, ведуть спільне господарство та мають взаємні права й обов`язки.

Сам факт звернення потерпілої ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Сам по собі складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши відеозаписи, які відображають події, які повідомили ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 , письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 18.01.2025 та письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.01.2025 у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов переконання, про відсутність події адміністративного правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 253, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301 КУпАП.

СуддяР. Я. Смалюх