П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 Справа №607/23489/24 Провадження №3/607/354/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович, розглянув матеріали справи, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

01.11.2024 з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ДПП до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619204 від 17 жовтня 2024 року зазначено, що 22 вересня 2024 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, а саме на ринку по вул. Торговиця, 9, в м. Тернопіль, голосно висловлювалася нецензурною лайкою у бік ОСОБА_2 , ображала, вчиняла з нею шарпанину, поводила себе агресивно, порушувала громадський порядок, отже вчинила дрібне хуліганство.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619204, в судове засідання 01.11.2024 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася.

Ураховуючи ту обставину, що в силу вимог частини другої статті 268 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 КУпАП, має бути здійснений за обов`язкової присутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, судом було застосовано приводи через органи внутрішніх справ (Національної поліції). Зокрема, було постановлено постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської від 01 листопада та 29 листопада 2024 року, які не було виконано.

06 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Бакальця І.Г. про виклик у судове засідання та допит свідків, долучення до матеріалів справи додаткових доказів та проведення судового розгляду цієї справи з повним фіксуванням судового засідання технічними засобами.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1).

Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ навіть якщо національним законодавством певне діяння не визнається кримінальним правопорушенням, воно, з огляду на свою правову природу, може визнаватися таким, що має кримінально-правовий характер.

Так, у практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, на основі яких діяння можна вважати кримінальним (тест Енгеля), а саме: 1) з`ясування того, як його кваліфікують у національному праві: кримінальне правопорушення, адміністративне, дисциплінарне тощо; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи (рішення у справі Engel and others v. The Netherlands (заяви №№5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), §82, §83).

За вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 173 КУпАП, може бути накладене стягнення у виді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

З огляду на суворість адміністративного стягнення, яке може бути накладене на особу у разі її притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП, суд вважає за можливе здійснювати провадження у цій справі застосовуючи аналогію закону, зокрема відповідні приписи Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Відтак, ураховуючи приписи статті 27 КПК України, розгляд справи відбувався за повного фіксування технічними засобами.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до статті 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозицією статті 173 КУпАП визначено, що до адміністративної відповідальності за цією статтею можуть бути притягнені особи, які здійснили дрібне хуліганство, тобто нецензурно лаялися в громадських місцях, образливо чіплялися до громадян вчиняли та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство як різновид адміністративного проступку посягає на громадський порядок та громадську безпеку, що є загальним об`єктом правопорушень, відповідальність за які встановлена главою 14 розділу ІІ КУпАП. Безпосереднім об`єктом цього адміністративного правопорушення є громадський порядок та спокій громадян.

Громадський порядок можна розглядати як сформована на основі правових, соціальних норм, традицій, звичаїв система цінностей суспільства, що існує на певному історичному етапі його розвитку. Публічне порушення громадського порядку має наслідком й порушення спокою громадян. Посягання на громадський порядок та спокій громадян під час дрібного хуліганства з об`єктивної сторони може вчинятися шляхом здійснення різноманітних дій. Законодавець окремо зазначає лише найбільш типові дії нецензурна лайка, образливі чіпляння до громадян, проте також зазначає, що як дрібне хуліганство можуть бути кваліфіковані й інші подібні дії, які матимуть наслідком порушення громадського порядку та спокою громадян.

Адміністративний проступок, передбачений статтею 173 КУпАП, з об`єктивної сторони вирізняється особливим місцем його вчинення; у диспозиції цієї статті йдеться про вчинення відповідних дій у громадському місці. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року №2899-IV громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги.

Ураховуючи приписи статті 13 вказаного Закону до громадських місць можна віднести ліфти і таксофони, приміщення та території закладів охорони здоров`я, приміщення та території навчальних закладів, приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту, приміщеннях закладів ресторанного господарства, приміщення об`єктів культурного призначення, приміщення органів державної влади, інших державних установ, органів місцевого самоврядування, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, приміщення готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, приміщення гуртожитків, дитячих майданчиків, місцях загального користування житлових будинків, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, у тому числі в таксі, підземні переходи, вокзали та станції, зупинки громадського транспорту.

Отже, визначальною ознакою громадського місця є його загальна доступність, тобто відкритість для громадян для їх вільного доступу або за запрошенням, або за плату, на постійній основі, періодично або час від часу.

Ураховуючи те, що громадське місце передбачає можливість доступу широкого кола осіб, у тому числі дітей, для забезпечення громадського порядку і спокою громадян, особи, які перебувають у таких місцях, зобов`язані корегувати свою поведінку з урахуванням норм моралі та етики поведінки, що притаманні відповідному суспільству з урахуванням його соціальних норм, традицій, звичаїв, системи цінностей тощо.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, з суб`єктивної сторони характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Судом з матеріалів справи встановлено, що діяння, які у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №619204 від 17 жовтня 2024 року кваліфіковані як дрібне хуліганство, були вчинені ОСОБА_1 на території ринку 22 вересня 2024 року о 17:10 год. З огляду на те, що за своїми ознаками ринок є загальнодоступним місцем, належить до об`єктів торгової інфраструктури міста, його територію можна розглядати як громадське місце.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 22 вересня 2024 року працювала на ринку. Фактично в кінці робочого дня, коли більшість торгових приміщень вже було зачинено, для здійснення покупок до сусіднього приміщення підійшла жінка з дітьми, як згодом виявилося ОСОБА_2 . У процесі покупки під час розрахунку нею було зроблено зауваження щодо пізнього приходу покупця на ринок. Ніяких образливих слів стосовно дітей або самої ОСОБА_2 нею висловлено не було. Утім, через деякий час ОСОБА_2 разом з дітьми повернулася із претензіями щодо того, що ОСОБА_1 неналежно висловлювалася в її бік та у бік її дітей. У зв`язку з цим між ними зав`язався конфлікт, який переріс у шарпанину з нанесенням шкоди як здоров`ю (подряпини, інші ушкодження), так і пошкодженням одягу та прикрас. ОСОБА_1 зазначила, що у процесі конфлікту вона використовувала нецензурну лексику, проте це сталося через те, що її спровокувала своїми агресивними діями ОСОБА_2 .

У судовому засіданні свої пояснення надала ОСОБА_2 , яка зазначила, що прийшла на ринок з двома своїми синами до торгівельного приміщення, у якому зазвичай здійснює покупки собі і своїй сім`ї. Після здійснення покупок та розрахунку за товари пішла у бік виходу з ринку, проте почула від своїх дітей, що одна з продавчинь в образливій формі висловлювалася щодо них у тому числі й нецензурними словами. ОСОБА_2 вирішила повернутися для з`ясування всіх обставин, однак у процесі розмови з ОСОБА_1 остання почала виганяти її з торгового приміщення й відповідно зав`язався конфлікт, який переріс у бійку. Внаслідок конфлікту ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, зокрема, подряпини на тілі, був пошкоджений її одяг і прикраси.

У судовому засіданні як свідок була допитана ОСОБА_3 , яка зазначила, що ОСОБА_2 прийшла пізно за покупками разом з дітьми, довго обирала товар, пізніше виникли проблеми з оплатою за нього. Після того як особа розплатилася, вона разом з дітьми пішла, але швидко повернулася і почала себе агресивно поводити, спровокувала конфлікт. ОСОБА_3 , разом із старшим сином ОСОБА_4 намагалися припинити шарпанину між жінками. Засвідчила, що у процесі конфлікту сторони голосно спілкувалися та вживали нецензурну лайку.

Як свідок був допитаний працівник патрульної поліції ОСОБА_5 , який зазначив, що 22 вересня 2024 року прибув до ринку, що по вул. Торговиця в м. Тернополі за викликом ОСОБА_2 у зв`язку з конфліктом між двома жінками. Коли прибув патруль за викликом, конфлікт було вичерпано, між жінками не було якихось агресивних дій. На місці були покупець та її два сини, у ОСОБА_2 були подряпини і зірвана прикраса. ОСОБА_5 зазначив, що пізніше надійшла продавець і ще одна жінка. У жінок були взяти пояснення, обидві жінки зазначили, що на території ринку відбувся конфлікт, який переріс у бійку.

ОСОБА_4 зазначив, що він приїхав на ринок разом з мамою і молодшим братом для купівлі одягу. Після того як обрали товар мама пішла розраховуватися, а ОСОБА_1 висловила до них претензії щодо того, що вони завжди пізно приходять на ринок. Про ці претензії він згодом повідомив свою маму, яка повернулася для з`ясування всіх обставин, пов`язаних з претензіями. ОСОБА_4 зазначив, що під час висловлення претензій ОСОБА_1 образ в їх бік не висловлювала. Свідок також зазначив, що відволікся на телефонну розмову як почався конфлікт між жінками, про конфлікт йому повідомив його молодший брат. ОСОБА_4 зазначив, що на його маму з кулаками накинулася продавчиня, яка в процесі висловлювалася нецензурними словами; щодо вживання нецензурної лайки з боку його мами не пам`ятає, але припускає, що такий факт міг мати місце. Після виклику поліції відбувся ще один акт агресії щодо його мами з боку ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 зробила зауваження, щоб продавчині не залишали територію ринку, а у відповідь отримала словесні погрози.

Судом у судовому засіданні проаналізовано відеоматеріали, надані сторонами провадження, у яких відображені окремі фрагменти конфлікту, що виник між жінками 22 вересня 2024 року. Зокрема, аналіз відеофайлу дає підстави для висновку, що конфлікт відбувся на території ринку, біля торгівельних приміщень типу «кіоск» за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в присутності інших працівників торгових закладів ринку, а також дітей ОСОБА_2 . Якість та фрагментарність відеоматеріалів не дали суду за відеорядом з`ясувати причину конфлікту, чітко прослідкувати момент початку та встановити поний його перебіг.

Під час розгляду адміністративної справи було досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619204 від 17 жовтня 2024 року (а.с.1), заяву ОСОБА_2 , якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 (а.с.2), пояснення ОСОБА_2 , у яких вона описує обставини події, що трапилася на ринку 22 вересня 2024 року по вул. Торговиця, 9, в м. Тернопіль (а.с.3 5), пояснення ОСОБА_1 у яких вона висловлює свою позицію щодо події, яка трапилася на ринку 22 вересня 2024 року по вул. Торговиця, 9, в м. Тернопіль (а.с.6-7), пояснення ОСОБА_3 (а.с.8), відеоматеріалами

«export-7a1b3» та «video_2024-11-15_15-30-38» (а.с.29).

На підставі досліджених матеріалів справи, пояснень наданих в судовому засіданні особою, яку притягують до відповідальності, потерпілою ОСОБА_2 , показів, наданих свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , аналізу відеоматеріалів, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 окремих ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 173 КУпАП, що знайшло свій прояв в уживанні нецензурної лексики в громадському місці у присутності інших громадян, зокрема неповнолітніх, а також в допущенні агресивної поведінки у вигляді шарпанини з ОСОБА_2 .

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За статтею 23 адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (частина перша). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу (частина друга).

Частиною другою статті 38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається КУпАП та іншими законами України (частина друга статті 246 КУпАП).

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судом встановлено, що адміністративний проступок, інкримінований ОСОБА_1 , вона вчинила 22 вересня 2024 року, а отже, на момент розгляду цієї адміністративної справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення визначений приписами статті 38 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 23, 33, 38, 173, 247, 251, 268, 280, 283, 284, 285, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

5. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець