Єдиний унікальний номер 205/2647/25
Номер провадження3/205/1220/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Шиян В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої науковим співробітником в Природньому заповіднику «Дніпровсько-орільський», проживаючої в АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

02 лютого 2025 року о 01-34 годині гр. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного характеру, а саме: вдарила по обличчю долонею, кулаком, внаслідок чого було заподіяно шкоду фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , тим самим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою провину не визнала, вказувала, що ніякого домашнього насильства не вчиняла, просила провадження по справі закрити. Зазначила, що на момент події вона разом з шістьма неповнолітніми дітьми мешкала за адресою: АДРЕСА_3 . ЇЇ чоловік останні 15 місяців переважно мешкає у квартирі на проспекті Мазепі, що пов`язано з його станом здоров`я. Проживання у квартирі наразі сприятливіше для його реабілітації. Зазначила, що у період з б травня по 9 червня 2023 року її чоловік проходив стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, де йому був встановлений діагноз: «Гострий поліморфний писихотичний розлад з симптомами шизофренії, не асоційований з гострим стресом». 01 лютого 2025 року близько 16:00 вона планувала поїхати до ж/м ОСОБА_3 , чоловік висловив бажання їй допомогти та приїхав туди, тримаючи в руці відкриту пляшку енергетичного напою «Неl» (250 мл), який мав домішки міцного алкоголю. Це її стривожило, оскільки, за рекомендаціями лікаря-психіатра, чоловік після хвороби не повинен вживати алкоголь. Алкоголь на нього діє зараз не так як до хвороби, а саме: менші дози призводять до сп`яніння, можуть розпочатись маячні висловлювання, чоловік може не пам`ятати події, чи інтерпретувати їх інакше ніж це було на справді. Одразу після приїзду чоловік пішов вигулювати собаку та, як стало зрозуміло пізніше, зайшов до магазину. Після повернення додому його стан сп`яніння посилився, однак він ще зберігав критичне мислення, висловлював співчуття щодо втоми дружини та говорив дітям, що їй слід відпочити. Пізніше чоловік дістав 250 мл. коньяку, з якого вже було випито приблизно 25 мл. і попросив налити йому 50 мл., що мало засвідчити його намір не зловживати. Однак згодом вона помітила, що чоловік продовжив пити. Чоловік перебував па кухні, слухаючи музику на досить високій гучності, поки вона з дітьми намагалися заснути. Через деякий час він пішов із будинку, а коли повернувся, був повністю мокрим і мав неприємний запах, у зв`язку з тим, що впав у фонтан. Будучи в стані алкогольного сп`яніння, чоловік у мокрому одязі заліз на другий поверх ліжка до сина, внаслідок цього довелося змінювати дитячий одяг і простирадло. Зазначила,що помила голову чоловікові, допомогла переодягнутися в сухий одяг і випрала мокрі речі. Згодом з`ясувалося, що чоловікові вдалося знайти пляшку міцної настоянки об`ємом 100 мл. Вона з дітьми знову намагалися лягти спати, проте чоловік продовжував голосно слухати музику. Близько 2:40 вона кілька разів виходила до нього з проханням зменшити гучність, але він не реагував. Згодом його поведінка стала агресивною: він почав голосно кричати, жбурнув чашку з чаєм, лаявся, чим злякав дітей. Середня донька почала плакати. ОСОБА_1 злякалася, адже чоловік був сильно п`яний і не усвідомлював своїх дій, та вдарила його тильною стороною долоні по губах, намагаючись привести до тями. Це трохи заспокоїло його, але через кілька хвилин він знову розлютився, скинув на неї важку дерев`яну дошку для нарізання м`яса, яка вдарила її по стегну. Чоловік продовжував наступати у зв`язку з чим вона вдруге вдарила його так само. Після цього він дещо заспокоївся, але почав грюкати по столу кулаком за кожним своїм словом. Це було дуже гучно посуд дзвенів, вона благала не будити дітей, але це мало зворотній ефект. Тоді вона стукнула не сильно своїм кулаком по його кулаку. Він заспокоївся і став грюкати не так часто. Пізніше чоловік вирішив зателефонувати її батькові. Вона намагалася забрати телефон, щоб уникнути зайвого занепокоєння родичів. Остаточно протверезівши, чоловік вирішив, що вона його образила, і викликав поліцію. Зазначила, що її дії були вимушеними та мали на меті привести чоловіка до тями. Вважає, що звинувачення у домашньому насильстві не є недоречним, оскільки вона не завдавала шкоди чоловікові, а лише намагалася припинити його агресивну поведінку. Після конфлікту на його тілі не залишилося слідів, тоді як у неї з`явився синяк па ключиці, а також забій стегна. Наголосила увагу суду на тому, що у тверезому стані її чоловік не проявляє агресії, завжди допомагає родині. Його психічний стан покращився, і хвороба не дає про себе знати, окрім випадків вживання алкоголю. Зазначила, що з метою запобігання подібним ситуаціям вона 24.02.2025 року пройшла консультацію у лікаря-психіатра та отримала рекомендації щодо її дій у разі загострення стану чоловіка.

Від потерпілого ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява, в якій він зазначив, що на теперішній час з дружиною вони примирились. На суворій мірі покарання не наполягав та просив провадження по справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 що містяться в матеріалах справи, вбачається, що в ніч з 1 на 2 лютого 2025 року між нею та її чоловіком сталася сімейна сварка за зазначених обставин. Під час сварки обидві сторони поводили себе один до одного не стримано.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , останній примирився зі своєю дружиною, та на призначенні їй покарання не наполягає.

Інших можливих свідків події не допитано.

Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у п. 3 ч. 1 ст. 1 визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

При цьому не можливо імперативно стверджувати про домашнє насильство у випадку, коли потерпілим від кримінально караного діяння є член сім`ї обвинуваченого.

Сам по собі сімейний конфлікт не свідчить про те, що насильство було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілого. Посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Конвенцією Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Для того, щоб обґрунтувати наявність домашнього насильства у конкретному випадку, сторона обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпіла від інкримінованого правопорушення особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Домашнє насильство є системою взаємопов`язаних дій, які полягають у вчиненні систематичних дій і полягають у вчиненні фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні було встановлено, що конфлікт виник між подружжям. Конфлікт виник на побутовому рівні в той час коли вирішувалися звичайні побутові питання. Кожна сторона не йшла на поступки один одному у зв`язку з чим конфлікт набрав розвитку. Потерпілий ОСОБА_1 в своїх поясненнях посилався на ті обставини, що його дружина під час конфлікту вдарила його по обличчю. В той час за поясненнями ОСОБА_1 вона дійсно вдарила долонею по обличчю свого чоловіка, лише для того, щоб припинити агресивну поведінку останнього.

Таким чином на думку суду мала місце домашня побутова сварка, докази вчинення ОСОБА_1 , домашнього насильства в матеріалах справи відсутні.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Суд немає права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи не було встановлено обов`язкової умови притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки не було встановлено суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведене вмотивування, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, закрити через відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя Шиян В.В.