запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/335/25Головуючий у 1-й інстанції Швець О.В.
Єдиний унікальний №314/5970/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.184-3 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , захисника Першина В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрована і проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 17.12.2024 року о 06 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в м.Вільнянську, Запорізького району, Запорізької області, по вул.Перемоги, не будучи працівником поліції України, незаконно використовувала найменування та ознаки належності до Національної поліції України, а саме перебувала у формі працівника Національної поліції України.

ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.184-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову суду та звільнити її від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що в матеріалах справи відсутні докази вилучення у неї речей, які вказують на використання нею одягу, символіки або регалій Національної поліції України. Протокол не містить повного найменування посади, спеціального звання, прізвища, імені, по-батькові особи, яка його склала.

Вона в судовому засіданні першої інстанції вину визнала повністю, має ряд пом`якшуючих обставин, а тому суд мав звільнити її від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Першина В.М., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184-3 КУпАП, - незаконне використання фізичною особою ознак належності до Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, або незаконне використання фізичною особою на транспортному засобі найменування Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України чи похідних від них, у тому числі викладених іноземною мовою, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст.283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5-1 Закону України "Про національну поліцію" ознаками належності до поліції є символіка поліції, однострій поліцейських, спеціальні звання, відомчі відзнаки, спеціальний жетон та службове посвідчення поліцейського.

Частиною 3 ст.5-1 Закону України "Про національну поліцію" передбачено використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами, фізичними особами підприємцями та громадськими об`єднаннями, а так само фізичними особами ознак належності, найменування поліції або похідних від нього, у тому числі, викладених іноземною мовою, на одязі, транспортних засобах, будівлях, бланках документів, у найменуванні з порушенням вимог частини другої цієї статті забороняється і має наслідком відповідальність відповідно до закону.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі по тексту Закон) Національну поліцію України визначено центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Цією ж нормою закону встановлене скорочене найменування Національної поліції України - "поліція".

Метою запровадження означених вище змін до Закону було нормативне врегулювання питань використання найменування та ознак належності до Національної поліції.

Зазначена мета досягнута шляхом внесення змін до статті 1 Закону щодо уточнення частини 1 статті 1, якою визначено, що термін "поліція" є скороченим найменуванням Національної поліції України, доповнення Закону статтею 5-1, якою визначені ознаки належності до Національної поліції України та порядок використання найменування та ознак належності до Національної поліції України, а також запровадження адміністративної відповідальності за незаконне використання найменування та ознак належності до Національної поліції України шляхом доповнення глави 15 (Адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління) Кодексу України про адміністративні правопорушення новою статтею 184-3 (Незаконне використання найменування та ознак належності до Національної поліції України, Бюро економічної безпеки, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, служби безпеки України).

Тож, у даному випадку введення заборони використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами, фізичними особами підприємцями та громадськими об`єднаннями, а так само фізичними особами ознак належності, найменування поліції або похідних від нього, у тому числі викладених іноземною мовою на одязі, транспортних засобах, будівлях, бланках документів тощо, має слугувати певним запобіжником цій негативній тенденції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184-3 КУпАП, в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №002848 від 18.12.2024 року, відповідно до якого 17.12.2024 о 06:50 ОСОБА_1 , перебуваючи в м.Вільнянську, Запорізького району, Запорізької області по вул.Перемоги, не будучи працівником поліції України, незаконно використовувала найменування та ознаки належності до Національної поліції України, а саме перебувала у формі працівника Національної поліції України (а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.12.2024, з яких вбачається, що наприкінці вересня 2024 року вона на ринку «Анголенко» в м.Запоріжжі купила зимову куртку з надписом «Поліція» на спині за 800 грн. для використання в подальшому у привітанні господаря магазину з днем народження. Також у її присутності ОСОБА_2 також купила два кітеля, двоє штанів, три жилетки, кепку з надписами «Поліція» та шеврони, а також жезл. За все вони приблизно заплатили 5000 грн. Будучи одягнутою в означену форму поліцейського вона разом з іншими особами 17.12.2024 на узбіччі проїзної частини у громадському місці будучи у форменому одязі працівника національної поліції привітали з днем народження свою подругу» (а.с.6);

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, де зафіксовано незаконне використання найменування та ознак належності до Національної поліції України ОСОБА_1 , а саме використання головного убору, та форменого одягу з шевронами у званні «капітан», що підтверджується відеофайлами: document_296170878, та document_296170881.

Ознаки належності зазначеного одягу відповідають вимогам, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 823 (зі змінами) «Про однострій поліцейських». При цьому, після перегляду відеозапису ОСОБА_1 підтвердила обставини, які слугували незаконному використанні найменування та ознак належності до Національної поліції України, а також не оспорювала, що на відео, зафіксована саме вона одягненою в одяг, що в значній мірі відповідає ознакам форменого одягу працівника поліції.

Вищезазначені докази, досліджені під час апеляційного розгляду, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції.

В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу наявності підстав для застосування положень ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність правопорушення, то суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянина.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Однак, обставини, зазначені у протоколі, набули широкого резонансу, відеозаписи із незаконним використанням ОСОБА_1 найменування та ознак належності до Національної поліції України, були поширенні у мережі Інтернет та у засобах масової інформації, що вказує на те, що з ними ознайомилася велика кількість осіб, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що такі дії та бездіяльність могли завдати шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам окремих громадян, а тому підстави для висновку, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за сукупністю всіх обставин є малозначним - відсутні.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі на користь держави в сумі 17 000 гривень.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 січня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 314/5970/24