ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025

Справа № 497/505/25

Провадження № 3/497/241/25

10.03.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

при секретарі Божевої І.Д.,

за участю ОСОБА_1 ,

військового прокурора - Брагар Д.В., в режимі відеоконференцзв`язку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Болграді адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, який працює лікарем-стоматологом в Комунальному некомерційному підприємстві «Болградська центральна районна лікарня» Болградської міської ради Одеської області та є членом позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання, яке збігається з місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України (книжка) серії НОМЕР_1 , виданий 10.04.1997 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Лікар ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, а саме включений відповідно до наказу №107 від 27.11.2023 року до складу позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, лише 08.01.2025 року о 15 годині 06 хвилин, що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За даним фактом старшим оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Яковлєвим І.В. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав повністю, та пояснив, що він дійсно несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2023 рік, оскільки його ніхто не повідомляв про цей обов`язок. З наказом №107 від 27 листопада 2023 року він ознайомлений був, але не знав що він є суб`єктом декларування та відповідно до ст. 45 Закону повинен був подати декларацію. Він щиро розкаюється та просить застосувати відносно нього найм`якіше стягнення.

Прокурор Брагар Д.В. підтримав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на його думку він повинен понести адміністративну відповідальність, передбачену санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП- несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім визнання своєї провини ОСОБА_1 , факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом №407/2025 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 26.02.2025 року;

- копією наказу №107 від 27.11.2023 року "Про продовження роботи позаштатної військово-лікарської комісії в КНП «Болградська ЦРЛ» для проведення медичного огляду військовозобов`язаних запису, кандидатів на військову службу та на військову службу за контрактом у Збройних Силах України та інших військових формуваннях у 2023-2024 роках", відповідно до якого до складу бригади лікарів зі штату КДПВ для медичного огляду був включений лікар-стоматолог ОСОБА_2 та ознайомлений з наказом, дати ознайомлення в наказі не зазначено;

- копією декларації ОСОБА_1 , поданої 08.01.2025 року о 15:06 годині.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п.9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» визначено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови. Заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.

Відповідно до пп. «ґ» п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами на яких поширюється дія цього закону є голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники. Члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п.1 ч.1 цієї статті.

Таким чином, відповідно до п.п. «ґ» п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, як на члена позаштатних постійно діючих військово-лікарської комісії, і він є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, і зобов`язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у ч.1 ст. 45 вказаного Закону.

У відповідності до п.15 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, п.п. «а», «в»-«ґ» п.2, п.4 ч.1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.1, п.п. «а», «в»-«ґ» п.2 ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

12.10.2023 року набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та доповнено перелік суб`єктів декларування, визначених п.2 ч.1 ст. 3 Закону підпунктом «ґ», а саме голови та члени лікарсько-консультативних і медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п.1 ч.1 цієї статті.

Відповідно до роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №4 від 13.11.2023 року встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом № 3384-ІХ вже перебували і продовжують перебувати у складі відповідних комісій, слід подати лише щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» за 2023 рік до 31.03.2024 року включно, тобто ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2023 рік не пізніше 31.03.2024 року, проте декларація ним була подана лише 08.01.2025 року о 15 годині 06 хвилин.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на який поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Отже всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини встановлені під час судового розгляду, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведеності їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується наявними в матеріалах справ письмовими доказами, а дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, щире каяття та визнання вини в повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Слід зазначити, що обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення є те, що останній у вчиненому щиро розкаявся, що він вперше повинен був подавати декларацію, той факт, що членство у лікарської комісії не є його постійною посадою, він за це не отримував ніякої додаткової оплати, що підтверджується листом в.о.генерального директора ОСОБА_3 за вих.№936/11 від 28.08.2024 року.

Обставин, які б обтяжували відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не представляє великої суспільної небезпеки, він не заподіяв будь-якої значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям, тобто суд визнає правопорушення, вчинене ОСОБА_1 малозначним, та з урахуванням всіх обставин справи і особи правопорушника, а саме, що він у вчиненому щиро розкаявся, суд вважає за необхідне звільнити його від адміністративної відповідальності, та обмежитись усним зауваженням, тобто застосувати відносно нього ст.22 КУпАП.

Згідно п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605.60 гривень.

Однак, згідно ст. 24 КУпАП усне зауваження не є видом адміністративного стягнення, а відтак судовий збір не стягується.

Керуючись ст. ст. 9-11, 22, 33, 40-1, 172-6, 221, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца