Дата документу Справа № 332/7460/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/7460/23
Провадження №23-з/807/17/25 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього відповідне стягнення.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до Запорізького апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2024 року, зазначена справа для розгляду розподілена судді Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я.

24 січня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Рассуждай В.Я. Заява мотивована тим, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді Рассуждай В.Я. при розгляді цієї справи. Зокрема, ОСОБА_1 вказав на те, що він на цей час працює прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя. Суддя Рассуждай В.Я. розглядав процесуальні документи, які подавались до суду апеляційної інстанції щодо проведення негласних слідчих дій, які були складені за його участю, або де він, як прокурор, брав участь у їх судовому розгляді. Також, він брав участь у судових справах у Запорізькому апеляційному суді у якості представника сторони обвинувачення, де суддя Рассуждай В.Я. був доповідачем у складі колегії суддів.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2025 року матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я. повернуто особі, яка її подала без розгляду по суті.

28 лютого 2025 року, до початку апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 повторно подано заяву про відвід судді Рассуждай В.Я., з посиланням на те, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості останнього при розгляді цієї справи. Як і у попередній заяві, ОСОБА_1 зауважує, що він надалі працює в органах прокуратури Запорізької області, протягом останніх років брав участь у судовому розгляді чималої кількості судових справ у Запорізькому апеляційному суді у якості представника сторони обвинувачення (прокурора), де суддя Рассуждай В.Я. був доповідачем у складі колегії суддів, або перебував у складі судової колегії суддів, що переглядали вироки (або інші судові рішення), постановлені судами першої інстанції. Крім того, вказує, що суддя Рассуждай В.Я. розглядав процесуальні документи, які подавались до суду апеляційної інстанції щодо проведення негласних слідчих дій, які були складені за його участі, або де він, як прокурор, брав участь у їх судовому розгляді.

ОСОБА_1 вважає, що його заява про відвід підлягає розгляду та задоволенню, виходячи з положень ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, практики Європейського Суду з прав людини, змісту п.12 висновку №1 Консультативної ради європейських суддів та Рішення Ради Суддів України №34 від 08 червня 2017 року, з метою швидкого розгляду справи по суті, уникнення конфлікту інтересів та сумнівів в неупередженості судді навіть для стороннього спостерігача.

В судове засідання, призначене на 10 березня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

З урахування викладених обставин, розгляд вищевказаної заяви можливий без участі ОСОБА_1 .

При перевірці наявних матеріалів та доводів, викладених в заяві про відвід, слід звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 вищевказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Викладене кореспондується з частиною першою статті шостої Європейської Конвенції з прав людини, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Отже, право на справедливий суд є однією з фундаментальних засад судочинства.

В свою чергу, одним із важливих засобів реалізації цього права є інститут відводу.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок вирішення питання про відвід судді.

В той же час, згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй практиці, серед іншого в рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engeland Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Відповідно до існуючої практики Європейського Суду з прав людини, зокрема проти України, розгляд справ про адміністративні правопорушення підпадає під гарантії статті 6 Конвенції у кримінальній сфері. Наведене пояснюється як каральною природою положень КУпАП, так і суворістю санкцій в окремих випадках.

Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.

У рішенні Ради суддів України №34 від 08 червня 2017 року зазначено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

З урахуванням викладеного, заявлений Дєєвим А.В. відвід судді Рассуждай В.Я. підлягає розгляду, при цьому слід керуватися нормами Кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Як зазначено вище, Дєєв А.В. вдруге звертається із заявою про відвід судді Рассуждай В.Я., вказуючи на обставини, які на його думку, можуть викликати сумнів у неупередженості вказаного судді при розгляді зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

У своїй письмовій позиції щодо заявленого відводу суддя Рассуждай В.Я. підтвердив обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві, щодо неодноразової участі останнього як прокурора у справах, які перебували на розгляді судді Рассуждай В.Я., що стало підставою для подання ОСОБА_1 раніше аналогічної заяви про відвід, яка не була розглянута по суті.

Суддя Рассуждай В.Я. вважає, що з метою виключення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді, забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи відповідно до положень ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, подана Дєєвим А.В. заява про відвід підлягає розгляду по суті. Проти задоволення цієї заяви суддя Рассуждай В.Я. не заперечує.

В свою чергу, обставини, на які посилаються Дєєв А.В. у заяві про відвід та суддя Рассуждай В.Я. у письмовій позиції щодо заявленого відводу, можуть викликати як у учасників процесу так і у стороннього спостерігача обґрунтований сумнів у неупередженості судді Рассуждай В.Я. при розгляді вищевказаної справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, задля забезпечення права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на справедливий суд, та з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості складу суду у вказаній справі, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Рассуждай В.Я. підлягає задоволенню.

Керуючись ст..1 КУпАП, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.75, 80, 81, 82 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення №332/7460/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 вересня 2024 року передати до канцелярії Запорізького апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева