Справа №591/5319/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/204/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши, у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Струць Т.І. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 19 травня 2024 року о 18 год. 04 хв., керував транспортним засобом Peugeot Landtrek, н.з. НОМЕР_1 , в м. Суми по площі Покровській, в районі будинку № 5, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1,70% проміле, з яким був згоден, чим порушив п. 2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Струць Т.І. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2024 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, захищає Батьківщину та нас з вами, вносить свій вагомий внесок в боротьбі з агресором та звільненні територій від російської окупації, бере участь безпосередньо в бойових діях в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою, яка була долучена до матеріалів справи. Даних, що ОСОБА_1 притягувався раніше за адміністративні правопорушення матеріали справи не містять. За умов, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за яке ОСОБА_1 притягають до адміністративної відповідальності, виходячи з його фактичних обставин, не завдало збитків державним або суспільним інтересам та безпосередньо громадянам, наявні підстави для звільнення останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП, із закриттям провадження у справі в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Крім того, як вказує апелянт, своєї вини ОСОБА_1 не визнає, та вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративної правопорушення, оскільки суть правопорушення, зазначена в протоколі, складеному відносно нього, не грунтується на фактична обставинах справи та зібраних доказах. В матеріалах справи немає жодного документального підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому, всі подальші вимоги поліції до особи, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, сам протокол не містить вказівки на ознаки алкогольного сп`яніння, хоча кількість алкоголю, яка була вказана поліцейським - 1,70 проміле, є значною, а тому, якщо б це дійсно мало місце, у протоколі були б зазначені ознаки сп`яніння, крім того, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить дату та час його складання, а також, у ньому не зазначено, що він відноситься до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, як вказує апелянт, працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Окрім того, ОСОБА_2 є військовослужбовцем, його посада водій, і проведення такого огляду за відсутності уповноваженого співробітника ВСП призводить до недійсності результатів такого огляду, і у даному випадку, поліцейськими порушено порядок проведення огляду водія-військовослужбовця на стан сп`яніння. При цьому, протокол у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не уповноваженою на те особою - поліцейським замість уповноваженою особою Військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що робить зазначений протокол недопустимим доказом у справі. Крім того, того ж дня, після складення протоколу, ОСОБА_1 був направлений все ж таки уповноваженою особою ВСП в медичний заклад - КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний центр соціально небезпечних захворювань» для огляду на стан сп`яніння, і в результаті огляду було встановлено що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд в медичному закладі на стан сп`яніння, то акт огляду, шо долучений до протоколу та інші результати огляду із використанням алкотестеру «Драгер» слід визнати недопустимими та таким, що не можуть бути покладені в основу обвинувачення особи. Дійсно, огляд був проведений через 2,5 години, однак через об`єктивні причини, а саме, час дороги та перебування особи в черзі на проходження тесту на стан сп`яніння.

Таким чином, як зазначає апелянт, наявні у справі докази, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а отже, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Струць Т.І. були повідомлені завчасно, у передбачений законом спосіб.

У свою чергу, захисник Струць Т.І., яка є апелянтом у даному провадженні, у поданому до суду клопотанні, яке було задоволено, просла проводити судове засідання призначене на 09 год. 30 хв. 24 січня 2025 року, за її участі, у режимі відеоконференції у програмному забезпеченні EASYCON з використанням власних технічних засобів, однак, у подальшому, остання звернулась до суду з заявою, в якій просила здійснити апеляційний розгляд даної справи без її та ОСОБА_1 участі, з зазначенням того, що апеляційні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

За таких обставин, наявні підстави для проведення судового засідання без особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Струць Т.І., а тому, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення від 19 травня 2024 року серії ААД № 747103, висновку приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.70% проміле, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом Peugeot Landtrek, н.з. НОМЕР_1 , довідки відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції від 20 травня 2024 року, з якої вбачається, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», останній отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 30 березня 2012 року, посвідчення водія вилучено у відповідності до ст. 265-1 КУпАП та знаходиться в управлінні патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, а також відеозапису, який було долучено да вказаного адміністративного матеріалу працівниками поліції.

Зазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, на спростовування доводів захисника щодо незаконної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує, що саме відеозаписом, який був проглянутий під час підготовки даної справи до апеляційного розгляду, підтверджується порушення останнім ПДР - рух на перехресті на заборонений сигнал світлофора. При спілкуванні з водієм, працівники поліції виявили у нього ознаки сп`яніння, а саме, запах з порожнини рота, млява мова, крім того, сам ОСОБА_1 не заперечив вживання алкоголю. Зазначене стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, а також, у разі незгоди з його показником, пройти такий огляд у медичному закладі.

ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки шляхом продуття газоаналізатору і його результат виявився позитивним 1,70 проміле, з яким був згоден, своїх заперечень не висловлював, і їхати до лікарні для проходження огляду не бажав, у зв`язку з чим, відносно нього і було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст.15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки правил дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Крім того, ст. 256 КУпАП детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими нормативно-правовими актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, у даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Також, положеннями ст.255 КУпАП встановлено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП, віднесено до компетенції, зокрема, органів Національної поліції, а тому, з огляду на вищезазначене, посилання апелянта на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то протокол мав бути складений представниками ВСП, є надуманими та безпідставними.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у Рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, за своїм характером, є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано саме з необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян, і, відсутність, у даному випадку, збитків державним, суспільним інтересам та громадянам, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, не свідчить про неправомірність складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і доводами апеляційної скарги правильність висновків, викладених в оскаржуваній постанові, жодним чином не спростовано.

При цьому, апеляційний суд зауважує на безпідставність посилань захисника щодо наявності підстав для закриття провадження відносно ОСОБА_1 за малозначністю, оскільки положення ст.22 КУпАП не застосовуються до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а обставин, за яких дане провадження підлягало б закриттю, за відсутності в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, під час апеляційного перегляду не встановлено.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294,295 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Струць Т.І. цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.