Справа № 603/113/25
Провадження № 3/603/61/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративноївідповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі СПД № 1 (м. Монастириська) до Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259096 від 28.02.2025 року, ОСОБА_1 28.02.2025 року о 21:50 год в м. Монастириська по вул. Володимира Великого, 28, керував транспортним засобом Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , та допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки Peugeot, номерний знак НОМЕР_2 . В ході розмови із вищевказаною особою від останнього було чути різки запах алкоголю з порожнини рота, порушена вимова, поведінка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в органах охорони здоров`я останній відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснив суду, що поліцейський не пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі, як і не роз`яснив порядок проходження такого огляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши зібрані по справі докази у їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що провадження в справі слід закрити, виходячи із таких міркувань.

У силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пп. «а» п. 2.9 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року,водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

У силу ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно, щоб особа, яка керує транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до вставленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння визначена положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Пунктом 2 Розділу І вказаної Інструкції передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що передбачено п. 7 Розділу І Інструкції.

Водночас в п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, із врахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до протоколу, серед іншого, долучено компакт-диск з відеозаписом «export-j6l6d» з нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши зазначений відеозапис, суд звертає увагу на те, що поліцейський, повідомивши ОСОБА_1 про виявлення в нього (як водія транспортного засобу) ознак алкогольного сп`яніння, не запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння, не роз`яснив порядок та процедуру проходження такого огляду, а ОСОБА_1 , у свою чергу, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку (00:11-01:25 хвилини запису). Не зважаючи на це, працівник поліції зазначив, що він отримав ствердну відповідь на запитання «чи хтось із водіїв сьогодні вживав алкоголь», а також констатував, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі (01:00-01:20 хвилини цього запису). Разом з тим, підтвердити наявність вказаних обставин, на які посилається поліцейський, з дослідженого судом відеозапису неможливо, адже на записі не зафіксовано ні вимогу поліцейського щодо необхідності проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, ні відмову останнього від проходження такого огляду.

Суд повторно наголошує, що під час проведення огляду водіїв на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Застосування вказаних технічних засобів, як і залучення двох свідків в разі неможливості застосування таких засобів, вимагається також у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, пунктом 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти як належний доказ вини ОСОБА_1 долучений до протоколу відеозапис з нагрудної камери поліцейського, оскільки на ньому не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку. Суд резюмує, що вказаний запис є фрагментарним та не підтверджує наявність викладених в протоколі обставин.

Поряд з цим, як вбачається зі змісту п. 9 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259096 від 28.02.2025 року, свідки для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, чи для підтвердження факту відмови останнього від проходження такого огляду, поліцейським не залучалися.

На переконання суду, також не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 долучене до протоколу письмове направлення останнього на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вказане направлення не містить жодної інформації про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду.

Інших доказів порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР матеріали справи не містять.

Водночас протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року).

Суд, окрім того, вважає за необхідне зазначити, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259096 від 28.02.2025 року фабула правопорушення не у повній мірі відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а до виявлених в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння поліцейський відніс, зокрема, і те, що його поведінка «не відповідає дійсності». Проте така ознака алкогольного сп`яніння відсутня у переліку ознак, зазначених в п. 3 Розділу І згаданої вище Інструкції.

Отже, суд висновує, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає його адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведені обставини, з огляду на те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя І. М. Галіян