Справа № 134/19/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2025 року с-ще Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 032577 від 31.12.2024, ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 21 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та завдав декілька ударів в область голови.

Таким чином, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).

В судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 13 березня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Слід зазначити, що виклик ОСОБА_1 в судове засідання здійснювався шляхом направленням судової повістки засобами поштового зв`язку на адресу його місця проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, однак судова повістка повернулася до суду не врученою з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням, оскільки факт неотримання поштової кореспонденції зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою особи щодо отримання кореспонденції.

При цьому, суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати свої права, визначені статтею 268 КУпАП, однак жодних дій для обґрунтування власної позиції по справі ним здійснено не було.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В той же час, згідно практики Європейського Суду з прав людини (див. рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин, враховуючи, що судом вжито передбачених КУпАП заходів для виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 032577 від 31.12.2024, ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 21 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та завдав декілька ударів в область голови.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 31.12.2024, він вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, вказавши, що не ображав свою співмешканку ОСОБА_3 та не застосовував до неї фізичну силу. Вона викликала працівників поліції, так як була напідпитку.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 31.12.2024, її співмешканець ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 21 год. 20 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, розпочав з нею сварку, в ході якої висловлювався до неї нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, завдав їй декілька ударів по голові. Від написання письмової заяви щодо спричинення їй тілесних ушкоджень відмовляється, оскільки її здоров`ю нічого не загрожує.

Як вбачається зі змісту рапорту працівника поліції, 31.12.2024 року о 22 год. 55 хв надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31.12.2024 року о 22:55 за адресою АДРЕСА_1 , заявниця ОСОБА_2 повідомляє, що її співмешканець буянить. Група реагування прибула на місце події 31.12.2024 о 23:02. Заявниця пояснила, що її співмешканець ОСОБА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння, виражався в її адресу нецензурною лайкою та застосовував фізичну силу.

У долученій до протоколу про адміністративне правопорушення формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства рівень небезпеки щодо ОСОБА_1 поліцейським визначено як низький.

У копії термінового заборонного припису стосовно кривдника, долученій до протоколу, взагалі не видно написаного тексту, тому неможливо встановити відносно кого він виносився.

Відомості про свідків в матеріалах справи відсутні. В протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що проводилася відеофіксація, однак будь-яких відеозаписів суду не надано.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є наслідки у виді реального заподіяння шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому аби повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були вчинені.

Для встановлення події правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до положень КУпАП, справа має розглядатися в межах обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_2 є явно недостатніми для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження того, що діями ОСОБА_1 , які мали місце 31 грудня 2024 року о 21 год. 20 хв., була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 та відповідно свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя