П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

12 березня 2025 року

Суддя Подільського районного суду м. Києва Блащук А. М., за участю секретаря судового засідання Пащелопи Д. Р., представника Енергетичної митниці Державної митної служби України ОСОБА_3, захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ломаги А. А., розглянувши матеріали, які надійшли від Енергетичної митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора (на час складання протоколу) ТОВ «Арніко Трейд» (), адреса місцезнаходження: 61012, м. Харків, вул. Червоні Ряди, 14, кімн. 209), місце проживання:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за порушення митних правил, за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України), -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про порушення митних правил № 0384/90300/24 від 26.08.2024 вбачається, що 05.02.2024 до відділу митного оформлення «Львів» митного поста «Західний» Енергетичної митниці було подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ

№ 24U06U5 (далі - ЕМД), за якою задекларовано до оформлення в митному режимі «імпорт» товар «Газ вуглеводневий скраплений паливний, пропан-бутан» за кодом , згідно з УКТЗЕД загальною вагою - нетто 19200 кг, обсягом 36131 л та фактурною вартістю 11136,00 Євро.

Зазначений вантаж надійшов на адресу ТОВ «Арніко Трейд» (, 61012, м. Харків, вул. Червоні Ряди, буд. 14, кімн. 209) на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.07.2022 р. № 01/07, укладеного між компанією GMG Group LLC (16192, Coastal Highway, Lewes, Delware 19958, County of Sussex, Сполучені Штати Америки) та ТОВ «Арніко Трейд».

Відправником зазначеного товару була компанія Barter S.A. (15-281, ul. Legionowa 28, Bialystok Polska).

Перевізником зазначеного вантажу було підприємство ПП «Автотранском» (, 82660, Україна, Львівська обл., Стрийський р-н, смт Славське, вул. Івана Франка,

буд. 14А).

Декларування товару здійснювалось ТОВ «Арніко Трейд».

Для здійснення митного оформлення вказаного товару декларантом разом з ЕМД були подані, крім інших, такі документи: додаткові угоди від 30.12.2022 № 17, від 31.12.2023 № 63,

від 31.01.2024 № 68, рахунок від 04.02.2024 № 418/EX/G/2024 (виставлений компанією Barter S. A. покупцю GMG Group LLC покупцю - ТОВ «Арніко Трейд»); CMR від 04.02.2024 № 418/EX/G/2024.

Згідно з додатковою угодою від 31.01.2024 № 68 до зовнішньоекономічного договору

від 07.07.2022 № 01/07 поставка товару здійснюється на умовах DAP-UA Хребенне-Рава-Руська (польсько-український кордон).

Відповідно до умов поставки DAP Інкотермс на продавця покладаються обов`язки нести всі витрати та ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення.

В графі 47 та В даної ЕМД нараховано до сплати митні платежі в розмірі 183 213, 59 грн (в т.ч.: нараховано до акциз за ставкою 52 EUR/1 тис л - 76805,27 грн та податок на додану вартість (далі - ПДВ) за ставкою 20 % в розмірі 106408,32 грн). Витрати на транспортування товару за кордоном під час митного оформлення не заявлялись.

За результатами аналізу господарської діяльності з використанням інформаційно-комунікаційних систем Державної податкової служби України (далі - ІС ДПС України), посадовими особами Енергетичної митниці було виявлено ризик невключення всіх складових до митної вартості товару, а саме витрат на транспортування товару по іноземній території до місця ввезення на митну територію України, що були понесені покупцем товару ТОВ «Арніко Трейд». Відповідно до інформації, наявної в ІКС ДПС України (податкова накладна від 05.02.2024 № 83), ТОВ «Арніко Трейд» здійснювало розрахунки за надані міжнародні транспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутом Львів-м/п Краковець - Sokolka (Польща) - м/п Рава-Руська - Городок транспортним засобом, реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 на користь перевізника ПП «Автотранском».

У подальшому Енергетичною митницею була отримана відповідь від підприємства - перевізника ПП «Автотранском» від 23.04.2024 № 1378 (вхід № 2872/13 від 23.04. 2024) та

від 29.07.2024 № 2655 (вхід. № 5231/13 від 29.07.2024). Перевізником повідомлено про укладення Договору № 11/05/2022 М З надання послуг міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом від 11.05.2022, згідно з яким Виконавець (ПП «Автотранском») бере на себе зобов`язання надати Замовнику (ТОВ «Арніко Трейд») послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні власним автомобільним транспортом з подальшою передачею зазначеного вантажу уповноваженій особі. Відповідно до Додатку № 1 від 01.02.2024 вартість за рейс у міжнародному сполученні Львів-Сокулка (Польща)-Городок становила 60 000 грн без ПДВ (ПДВ-0%), що підтверджується наданими документами, а саме: випискою по рахунку за період з 01.02.2024 до 05.04.2024, сформованою станом на 26.07.2024 та актом виконаних робіт за період з 01.02.2024 до 05.02.2024 № 11/05/2022М-.

Зазначені вище документи містять інформацію про узгоджений обсяг виконаних робіт компанією перевізником ПП «Автотранском» з міжнародного автоперевезення автомобілем, реєстраційний № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , партії товару за CMR від 04.02.2024 № 418/EX/G/2024 за маршрутом Sokolka (Польща) - м/п Рава-Руська - Городок в сумі 60 000 грн, що не відповідає наданим до митного оформлення відомостям щодо сплати транспортних послуг продавцем товару та поставки товару на умовах DAP Рава-Руська (UA).

За митною декларацією за умовами поставки DAP Рава-Руська вартість транспортних витрат, як вказано у протоколі, не передбачена та не включена до митної вартості. За наявними документами перевезення здійснювалось на умовах поставки FCA Sokolka-Городок. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті в частині витрат, понесених покупцем. Відповідно, встановлена сума транспортних витрат у розмірі 60 000 грн не включена до митної вартості, внаслідок чого порушено ч. 10 ст. 58 МК України та вимоги п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 12 000 грн.

Згідно з Правилами заповнення графи 20 декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів відносяться: рахунок-фактура (акт виконаних робіт) від виконавця договору, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відповідно до виставленого рахунку-фактури, калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Таким чином, зазначено у протоколі, директором ТОВ «Арніко Трейд» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей про транспортні витрати до кордону, що призвело до зменшення розміру митних платежів у розмірі 12 000 грн. Зазначені дії кваліфіковані як такі, що мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ст. 485 МК України.

Представники Енергетичної митниці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судових засіданнях усно та в письмових поясненнях, наданих суду, підтримали обставини, викладені в згаданому протоколі про порушення митних правил, та просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. У письмових поясненнях № 20/20-02/396 від 27.02.2025 та № 20/20-02/511 від 12.03.2025 представника Енергетичної митниці ОСОБА_3 зазначено, зокрема про те, що у Енергетичної митниці виникли обгрунтовані підозри, що контракт № 02/07 від 07.07.2022 року на транспортно-експедиторське обслуговування між «GMG Group LLC» та ТОВ «Арніко Трейд» взагалі був відсутній на момент здійснення зовнішньоекономічних поставок у період 2022-2024 років за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу скрапленого газу від 07.07.2022

№ 01/07 між «GMG Group LLC» та ТОВ «Арніко Трейд», а створений вже в ході судового розгляду справи з метою звільнення чи уникнення відповідальності, передбаченої законом. Враховуючи зазначене, Енергетична митниця звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 26.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням в якому здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Захисники особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвокати Дегтярьова Оксана Петрівна, Камінська Ілона Василівна, ОСОБА_5 в судових засіданнях усно та в письмових поясненнях, наданих суду, обґрунтовували відсутність складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та у зв`язку з цим, необхідність провадження у цій справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши представників митного органу, адвокатів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на таке.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення, та викладені винні дії особи повинні відповідати диспозиції статті, за якою особа притягується до відповідальності за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У відповідності до ст.ст. 494, 495 МК України - про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про порушення митних правил, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 485 МК та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 494 МК України складання протоколу про порушення митних правил передбачено виключно у випадку їх порушення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 495 МК України, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні даного правопорушення.

Виходячи із зазначеного суд вважає, що твердження представника Енергетичної митниці про відсутність контракту № 02/07 від 07.07.2022 року на транспортно-експедиторське обслуговування між «GMG Group LLC» та ТОВ «Арніко Трейд» на момент здійснення зовнішньоекономічних поставок у період 2022-2024 років за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу скрапленого газу від 07.07.2022 № 01/07 між «GMG Group LLC» та

ТОВ «Арніко Трейд», і створення його в ході судового розгляду справи - ґрунтується на припущеннях та не підтверджено доказами. Суд не має права доповнювати протокол про адміністративне правопорушення новими обставинами. А відтак, досліджувати і надавати оцінку зазначеному твердженню суд не може.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вона вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей про транспортні витрати до кордону, що призвело до зменшення розміру митних платежів у розмірі 12000 грн.

Отже, враховуючи формулювання обвинувачення, яке застосовано в протоколі про порушення митних правил, об`єктивна сторона правопорушення полягала в наданні ОСОБА_1 митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо невключення всіх складових до митної вартості товарів, а саме: витрат на транспортування товару по іноземній території до місця ввезення на митну територію України, що були понесені покупцем товару ТОВ «Арніко Трейд».

Зміст поняття «документи, що містять неправдиві дані» є, зокрема такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі

№ 463/1352/16-а.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України корелюється із правовими позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що саме на митні органи покладено обов`язок доказування як події порушення митних правил, так і вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні зазначених порушень.

В даному випадку митний орган вказав, що ними було виявлено ризик невключення всіх складових до митної вартості товару, а саме витрат на транспортування товару по іноземній території до місця ввезення на митну територію України, що були понесені покупцем товару ТОВ «Арніко Трейд». Такий «ризик» не є належним доказом у справі.

Так, відповідальною особою за митне оформлення та фінансове врегулювання виступало ТОВ «Арніко Трейд» директором якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей ЕМД та ДМВ декларантом ТОВ «Арніко Трейд» визначено митну вартість в розмірі 455 236, 34 грн (за курсом НБУ станом на дату подання ЕМД) із нарахуванням в графах 47 та В необхідних до сплати митних платежів в розмірі 183 213, 59 грн. (в т. ч.: акцизний податок за ставкою 52 EUR/1 тис л в розмірі 76 805, 27 грн та податок на додану вартість за ставкою 20% в розмірі 106 408, 32 грн). Витрати на транспортування товару за кордоном під час митного оформлення не заявлялись.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

3 матеріалів справи вбачається, що в графі 14 «Декларант/Представник» ВМД типу IM40 24UA06U5 (дата подання 05.02.2024), значиться: «ФОП «ТОВ «Арніко Трейд».

З даних графи 54 «Місце і дата» ВМД типу IM40 24UA06U5 (дата подання 05.02.2024), значиться: «61012, м. Харків, вул. Червоні Ряди, буд. 1, кімн. 209, ОСОБА_1 , НОМЕР_4, НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Декларування вказаних товарів здійснював ФОП ОСОБА_6 на підставі договору про митно-брокерське обслуговування від 15.08.2023 № 15/08/23-АТ за допомогою належних цьому суб`єкту господарювання спеціалізованої програми створення файлів належного формату для забезпечення декларування товарі та обміну повідомленнями з митними органами від імені підприємства. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

«Порядком заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Мінфіну № 651 від 30 травня 2012 року, визначено правила заповнення граф митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, додаткових аркушів до нього (далі - додаткові аркуші), порядок унесення відомостей до доповнення, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД.

Відповідно до зазначеного Порядку, у графі 14 «Декларант/представник» наводяться відомості про: декларанта, якщо товари декларуються декларантом; уповноважену особу, якщо товари декларуються особою, уповноваженою на це декларантом. Якщо товари, що переміщуються через митний кордон України іншою особою, декларуються митним брокером, додатково зазначаються серія й номер дозволу на провадження митної брокерської діяльності та дата його видачі.

Згідно із Порядком, в графі 54 «Місце і дата» зазначаються згідно з пунктом 3 додатка до цього Порядку дані про місцезнаходження особи, відомості про яку зазначені в графі 14 МД, та фізичну особу, яка безпосередньо склала МД: прізвище, ініціали, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті) та особистий підпис. У графі також зазначаються міжнародному форматі (з урахуванням коду країни та населеного пункту або мережі оператора мобільного зв`язку) номер телефону особи, яка склала МД, та електронна адреса, що використовується для передавання електронних МД електронних документів митним органам і отримання від митних органів зворотної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 20 умовами поставки зазначено «DAP UA Рава-Руська».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» - суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

У разі застосування до міжнародного комерційного контракту права України сторони набувають права відійти від імперативних норм права України щодо купівлі продажу, пославшись на застосування диспозитивних засад Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року. Дана Конвенція була ратифікована державою Україною (дата набуття чинності для України 01.02.1991), (далі - Віденська конвенція

1980 року).

Згідно зі статтею 9 Віденської конвенції 1980 року сторони зв`язані будь-яким звичаєм, щодо якого вони домовилися, та практикою, яку вони встановили у своїх відносинах. За відсутності інших домовленостей вважається, що сторони мали на увазі застосування до їх договору чи до його укладення звичаю, про який вони знали чи мали знати і який в міжнародній торгівлі широко відомий і постійно додержується сторонами в договорах такого роду й відповідній галузі торгівлі.

З вищенаведених підстав суб`єкти господарювання вправі використовувати Міжнародні правила тлумачення комерційних термінів, розроблені Міжнародною торговою палатою, загальновідомі як правила ІНКОТЕРМС (International comercialterms), в тому числі, в редакції 2010 року.

Саме на цій підставі суб`єкти господарювання України використовують правила Інкотермс, зокрема в ред. 2010 року.

Інкотермс присвячені регулюванню саме тих положень, які є важливими для договору купівлі-продажу товарів, такі як: розподіл обов`язків продавця і покупця по доставці товару, встановлення моменту переходу на покупця ризиків випадків випадкової гибелі чи пошкодження товару, розподіл витрат та інше. Зазначені умови об`єднується спільним поняттям «базисні умови» або «базисні умови поставки».

Правила Інкотермс визначають обов`язки сторін щодо перевезення товару від продавця до покупця, виконання митних формальностей при експорті, імпорті, перевірки безпеки товару та розподілу затрат і ризиків між сторонами контракту.

Згідно з правилами Інкотермс 2010 передбачено 11 торгівельних термінів (у вигляді абревіатур). При цьому умови DAP, DAT, DDP передбачають максимальні обов`язки продавця щодо доставки товару в місце призначення.

Базис поставки DAP Інкотермс - 2010 передбачає обов`язок продавця укласти договір перевезення товару до місця поставки та понести витрати замовника за таким договором.

Жодним чином не визначено вимоги до механізму реалізації цього обов`язку Продавцем, тобто для останнього не встановлені обмеження щодо, зокрема вибору контрагента чи механізму здійснення переказу коштів на виконання обов`язку з оплати послуг перевезення.

Імперативна вимога щодо віднесення умов поставки до базису поставки DAP полягає саме в обов`язку Продавця укласти договір з перевізником щодо поставки товару до місця визначеного в зовнішньоекономічному контракті та оплаті ним таких транспортних витрат. Однак Правила Інкотермс 2010 не містять вимог щодо способу та моменту здійснення обов`язку продавцем щодо оплати транспортних послуг.

Відповідно до п. 4.3. контракту від 07 липня 2022 року № 01/07, укладеного між GMG Group LLC Компанією з обмеженою відповідальністю із місцезнаходженням у штаті Делавер (США) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арніко Трейд» (Покупець), Умови торгівлі приймаються відповідно «Міжнародних комерційних термінів «Інкотермс 2010»: EXW або DAP. Згідно з Додатковою угода № 68 до Контракту № 01/07 від 07.07.2022 - Базис поставки: DAP -UA Дорогуск -Ягодин/Хребенне -Рава Руська/Медика-Шегині (польсько-український кордон), строк доставки в Україну січень-лютий 2024.

В рамках іншого зовнішньоекономічного контракту № 02/07 від 07.07.2022 про надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Арніко Трейд» виступало як Експедитор і, відповідно на виконання доручень Клієнта - нерезидента, на базі наявних довготривалих договорів із транспортними організаціями підшукувало перевізників, які можуть надати послуги транспортування, та надавало фактично експортну послугу з транспортно-експедиційної діяльності. Відповідно до п.п. 4.4.8. Контракту № 02/07 від 07.07.2022 Клієнт (тобто Продавець по Контракту № 01/07 від 07.07.2022), зобов`язаний оплатити надані Експедитором послуги, а також інші витрати з перевезення вантажу.

На підставі договору транспортного експедирування із Клієнтом GMG Group LLC

до моменту перетину товаром кордону і, власне до підписання основної додаткової угоди за Контрактом № 01/07 від 07.07.2022, за якою в подальшому відбувалось постачання Товару, узгоджувався тариф міжнародного перевезення і в подальшому сума транспортних послуг перевізників (як витрати Експедитора) перевиставлялась для їх оплати по факту їх надання Клієнту-нерезиденту на підставі акта - рахунка компенсації транспортних послуг.

Базис поставки DAP, в редакції Інкотермс 2010, допускає сплату транспортно-експедиторських послуг Покупцем із заздалегідь обумовленою подальшою компенсацією таких витрат Продавцем-нерезидентом, тобто за рахунок Продавця-нерезидента.

Умови базису поставки DAP, в редакції Інкотермс 2010, не містить імперативної вимоги щодо необхідності самостійного укладення договорів із перевізними організаціями Продавцем-нерезидентом, на противагу цьому базис поставки DAP допускає можливість залучення посередника у вигляді Експедитора, що також забезпечує дотримання умов вказаного базису поставки.

Наведені висновки зумовлені перш за все тим, що умови базису DAP правил Інкотермс 2010 визначають лише зобов`язання сторін, а механізм реалізації взятих на себе зобов`язань, спосіб їх виконання, сторони обирають на власний розсуд. Тобто, умовами базису DAP правил Інкотермс 2010, дійсно передбачено розподіл витрат Продавця та Покупця, проте в жодному вигляді не визначається конкретний механізм здійснення таких витрат, що шляхом допускає залучення зобов`язаною стороною посередників, зокрема Експедитора для здійснення перевезення, з подальшою компенсацією понесених витрат.

Поняття митної вартості є базовою категорією не лише в системі митного оподаткування, а й у системі митного контролю та митного оформлення, оскільки саме на основі митної вартості розраховуються такі платежі, як мито, митні збори, акцизний збір та податок на додану вартість.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та відповідною главою. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної, вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Саме такі тлумачення правилам Інкотермс 2010 визначають DAP, які викладені у висновку науково - правової експертизи № 10431 з питань щодо умов базису поставки DAP Інкотермс в редакції 2010, зокрема можливості сплати транспортно - експедиторських послуг Покупцем, як Експедитором, із заздалегідь обумовленою подальшою компенсацією таких витрат Продавцем - нерезидентом в межах вказаного базису, а також складових митної вартості товару, який судом прийнятий як належний доказ.

Як вказав Київський апеляційний суд у рішенні від 13.01.2025 (у справі № 758/7668/24), оскільки поставка товару здійснюється на умовах DAP Україна (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010), то такі витрати на перевезення уже включені у вартість товару, адже відповідно до умов постачання DAP витрати на перевезення (фрахт) сплачує продавець, однак в дійсності вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (фрахт) включається продавцем в загальну ціну товару.

Декларантом під час митного оформлення було подано контракт « 01/07 від 07 липня

2022 року та додаткові угоди № 17 від 30 грудня 2022 року, № 63 від 31 грудня 2023 року, № 68 від 31 січня 2024 року; рахунок від 04.02.2024 № 418/EX/G/2024 (виставлений компанією Barter S. A. покупцю GMG Group LLC покупцю - ТОВ «Арніко Трейд»); CMR від 04.02.2024 № 418/EX/G/2024, які підтверджують ціну товару та умови поставки DAP, визначені експортером (GVG GROUP LLC) та імпортером (ТОВ «Арніко Трейд»). Платіжні доручення та фінальний інвойс підтверджують сплачену ціну за контрактом та додатковою угодою, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський обліки.

Відповідно до висновку науково-правової експертизи № 10431, проведеної 30 вересня 2024 року доцентом кафедри приватного права Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, членом Науково-консультативної Ради Верхового Суду Олександром Єфімовим: «1. Базис поставки DAP, в редакції Інкотермс 2010, допускає сплату транспортно-експедиторських послуг Покупцем за рахунок Продавця та із заздалегідь обумовленою подальшою компенсацією таких витрат Продавцем-нерезидентом. 2. Умови базису поставки DAP, в редакції Інкотермс 2010, не містить імперативну вимогу щодо необхідності самостійного укладення договорів із перевізними організаціями Продавцем-нерезидентом, на противагу цьому базис поставки DAP допускає можливість залучення посередника у вигляді Експедитора, що також забезпечує дотримання умов вказаного базису поставки. Наведені висновки зумовлені перш за все тим, що умови базису DAP правил Інкотермс 2010 визначають лише зобов`язання сторін, а механізм реалізації взятих на себе зобов`язань Сторони обирають на власний розсуд. Тобто, умовами базису DAF правил Інкотермс 2010, передбачено саме розподіл витрат між Продавцем та Покупцем, проте в жодному вигляді не визначається конкретний механізм здійснення таких витрат, що цілком допускає залучення посередників з подальшою компенсацією понесених витрат. 3. Враховуючи предмет дослідження, транспортні витрати Продавця які сплачувались Експедитором, однак з подальшою компенсацією булі закладені в ціну товару, яка вказувалась при митному оформленні, а тому у Покупця при митному декларування був відсутній обов`язок щодо додаткового включення транспортних витрат, здійснених ним як Експедитором за окремим договором. Як і відсутній обов`язок Покупця за договором поставки, включати до митної вартості витрати на транспортні послуги, що ним понесені по доставці товару на митній території України. 4. Факт оплати Покупцем, як Експедитором за окремим договором транспортних послуг на базисі поставки DAP, тобто здійснення витрат за рахунок Продавця у разі імпорту товару не впливає на митну вартість товару шляхом її заниження. 5. Єдиною формою митного контролю на підставі якої може бути факт завищення чи заниження митної вартості товару є на перевірка, в результат якої встановлюється відповідний акт».

Подібний висновок щодо укладення зовнішньоекономічного контракту №01/07

від 07 липня 2022 року між компанією GMG Group LLC (16192, Coastal Highway, Lewes, Delaware 19958, County of Sussex, Сполучені Штати Америки) та ТОВ «Арніко Трейд» та контракту від 07 липня 2022 року № 02/07 на транспортно - експедиційне обслуговування, між компанією GMG Group LLC та ТОВ «Арніко Трейд» і в частині правильності застосування вибору базису поставки DAP, згідно правил Ікотермс 2010, наданий Торгово-промисловою палатою України від 30 вересня 2024 року №2290/1.5-7.1.

Таким чином суд доходить висновку, що транспортні витрати Продавця, які сплачувались Експедитором, з подальшою компенсацією (відповідно до договірних відносин на підставі Контракту № 02/07 від 07.07.2022) були закладені в ціну товару, яка вказувалась при митному оформленні, а тому в ТОВ «Арніко Трейд» при митному декларуванні був відсутній обов`язок щодо включення транспортних витрат, здійснених ним як Експедитором. Як і відсутній обов`язок в ТОВ «Арніко Трейд», уже в якості Покупця за Контрактом № 01/07 від 07.07.2022, включати до митної вартості витрати на транспортні послуги, що ним понесені по доставці товару по митній території України.

Отже матеріалами справи встановлено, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні долучені до матеріалів справи докази не містять даних про конкретні відомості, що були невірно зазначені ОСОБА_1 з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів. Також митними органами не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що при заповненні електронної митної декларації у ОСОБА_1 був наявний умисел на вчинення дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Таким чином матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, диспозиція якого була викладена в протоколі про порушення митних правил.

Керуючись ст.ст. 1, 245, 247, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 458, 467, 485, 487, 488, 491, 495, 522, 527 Митного кодексу України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , директора (на час складання протоколу) ТОВ «Арніко Трейд» (), - закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя А. М. Блащук