Справа № 548/433/25
Провадження № 3-зв/548/1/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2025 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., розглянувши заяву захисника Павелка Руслана Сергійовича про відвід судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Наталії Станіславівни, поданої у справі про адміністративне правопорушення № 548/433/25 відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

07.03.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" захисник Леонідової Я.В., стосовно якої у провадженні Хорольського районного суду (судді Миркушіної Н.С.) перебуває справа № 548/433/25 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП , адвокат Павелко Р.С. надіслав до суду заяву про відвід судді.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 вказану справу передано на розгляд судді Хорольського районного суду Старокожку В.П.

Розгляд справи призначено на 11.03.2025.

11.03.2025 суддя Миркушіна Н.С. надала до канцелярії суду заяву, у якій вказала, що не заперечує проти задоволення заяви про відвід. Інших заяв та клопотань від учасників справи щодо заявленого відводу судді Миркушіної Н.С. на час її розгляду до Хорольського районного суду не надійшло.

Дослідивши вказану заяву про відвід, доходжу висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Із заяви про відвід судді мною встановлено, що у провадженні Хорольського районного суду Полтавської області, а саме судді Миркушіної Наталії Станіславівни, перебуває справа № 548/433/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України. Розгляд справи було призначено на 09:20 год 07.03.2025.

Захисник Павелко Р.С. у заяві про відвід судді вказує, що суддя Миркушіна Н.С. у розмові з ним, яка мала місце 05.03.2025, під час з`ясування порядку та тривалості судового розгляду вказаного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, з огляду на відкладення іншого процесу, публічно усно наперед висловила свою думку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при тесті 0,21 %, при наявності похибки приладу Drager Alcotest 6810 в 0,042 %.

Вказане, на переконання захисника Павелка Р.С., є підставою для відводу цієї судді від розгляду вищевказаної справи, оскільки вбачається упередженість судді Миркушіної Н.С. , яка наперед висловилася щодо винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, прохав відвести суддю Миркушіну Н.С. від розгляду справи № 548/433/25 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 .

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2 ст. 246 КУпАП).

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засаді правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, зазначено, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом.

Водночас, у Кодексі України про адміністративні правопорушення немає норм, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді, проте відсутність правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ.

Пунктом 4 рішення Ради суддів України від 8 червня 2017 року № 34 у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Оскільки чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень, які б врегульовували питання відводу (самовідводу) судді, з метою додержання принципу законності, вважаю можливим при розгляді цієї заяви про відвід застосувати аналогію закону та застосувати до спірних правовідносин положення параграфа 6 глави 3 КПК України ''Відводи''.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Наведені норми чинного законодавства свідчать, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, мають бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

ВПВС в ухвалі від 15.09.2022 у справі № 201/10234/20 нагадала, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

З посиланням на практику ЄСПЛ було зазначено, що ''у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду''.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але ''вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими'' (рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 у справі ''Білуха проти України'').

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

З поданої захисником Павелком Р.С. заяви про відвід судді Миркушіної Н.С. мною не встановлено обставин, які викликають сумнів у можливій упередженості останньої під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстави відводу, вказані у цій заяві, на моє переконання, не можуть бути достатніми для задоволення заяви про відвід судді та не є доказом її упередженості під час розгляду справи, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції після ухвалення кінцевого рішення у справі.

Ураховуючи наведене, доходжу висновку, що в діях судді Миркушіної Н.С. не вбачається порушення принципу безсторонності та упередженого ставлення до учасників провадження під час здійснення нею розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а тому у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви захисника Павелка Руслана Сергійовича про відвід судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Наталії Станіславівни, поданої у справі про адміністративне правопорушення № 548/433/25 відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Старокожко