Справа № 227/2808/24
ПОСТАНОВА

іменем України

12.03.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, громадянина України, місце роботи не відомо, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №122911 від 04.09.2024 слідує, що «04.09.2024 року приблизно о 16-25 годині, за адресою: Донецька область, м. Добропілля, проспект Шевченко 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ С200 державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, пройшов медичний огляд на місця за допомогою газоаналізатора Алкотест-6810 тест 769 проба позитивна, 1,38% проміле, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарні відмовився, чим порушив п.2.9.а. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.»

Відповідно до супровідного листа заступника начальника ВП з ПД від 09.09.2024 року, вищезазначена справа була направлена на розгляд до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, яку відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 року, було розподілено та передано в провадження судді Любчик В.М.

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М. призначила розгляд справи на 21 жовтня 2024 року на 10-00 годину, з викликом особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо прибуття останнього до суду у зазначену дату.

Відповідно рішення Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 № 2797/0/15-24 змінена з 7 жовтня 2024 року територіальна підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, була розподілена 30.12.2024 року та передано судді Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська Воробйову В.Л. 06.01.2025 року.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сахно Д.І. до суду не з`явились.

Водночас відповідно до заяви захисника Сахно Д.І., останній просив суд провести судове засідання по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 12.03.2025 року о 8-45 годин в режимі відеоконференції, але під час судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Сахно Д.І. на багаторазові виклики доєднатись до судового слухання за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, відповіді не отримано та він до суду з відповідною заявою про неможливість здійснити ним особисто таке з`єднання не звернувся.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 враховую те, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні на: 22.01.2025, 30.01.2025, 13.02.2025, 21.02.2025, 21.02.2025, 12.03.2025, судовими повістками про виклик до суду та SMS- повідомленнями, які він завчасно, 16.01.2025, 22.01.2025, 04.02.2025, 13.02.2025, 21.02.2025, 03.03.2025, отримав на свій особистий абонентський номер телефону, та на які у зазначений час та місце до суду не з`явився.

Вважаю, що ОСОБА_1 як і його захисник були судом належним чином повідомлені на 22.01.2025, 30.01.2025, 13.02.2025, 21.02.2025, 21.02.2025, 12.03.2025 року.

Крім того, до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.

Суд вважає такі дії ОСОБА_1 та його захисника як усталену практику щодо штучного затягування часу та створення умов для спливу часу для притягнення до адміністративної відповідальності, а також намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, неявка ОСОБА_1 як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, його захисника, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003.

Суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний Веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення - 12.03.2025, щодо наміру ОСОБА_1 особисто надати пояснення або докази стосовно обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій ОСОБА_1 та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності та постановлення справедливого судового рішення.

ОСОБА_1 скористався наданими йому правами на власний розсуд.

Оскільки відсутня така вищевказана заява ОСОБА_1 , яка містить відомості про обставини, які не унеможливлюють судовий розгляд, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового засідання, тому, за вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, не бажає з`являтись у судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП його участь при розгляді справи не є обов`язковою, вважаю за можливе на підставі ч.1 ст. 268 КУпАП розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 .

Окремо суд звертає увагу, що захиснику Сахно Д.І. було спрямовано на його електрону пошту 28.02.2025 року листа щодо дій останнього, а саме штучного затягування розгляду справи, та судом було зауважено, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, тому у випадку неявки учасників по справі про адміністративне правопорушення у наступне судове засідання, зазначена справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності учасників судового розгляду.

Обставини справи підтверджуються наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №122911 від 04.09.2024 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП;

- роздруківкою тесту №769 на алкоголь, складеного 04.09.2024 року за допомогою приладу Драгер Alcotest 6810 ARHK 0400, про те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 1,38%;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

За таких обставин дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окремо, під час ознайомлення з відеоматеріалами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,за ч.1 ст.130 КУпАП, судом було встановлено, що останній на пряме питання працівника поліції, чи готовий ОСОБА_1 пройти огляд, надав позитивну відповідь, та на наступне питання щодо вживання алкогольних напоїв, відповів, що дійсно вживав, 2 пляшки пива, що зафіксовано на відеозаписі під назвою «0000000__0286», таймкод 0:03:00.

При цьому, відповідно до відеозапису під назвою «0000009__0002» тайкод 0:01:00, ОСОБА_1 підтверджує, що вжив один літр пива з ранку, та потім сів за керування автомобілем.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Дослідивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винний в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас суд, зауважує, що стороною захисту не було подано жодного заперечення на протокол серії ЕПР1№122911 від 04.09.2024 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, заяву від 20.01.2025 року захисника ОСОБА_2 щодо ознайомлення та виготовлення йому копії відеозапису, яку останній скерував через електронний суд, було задоволено та направлено на вказану у вищевказаній заяві адресу копії відеозапису на диску, про що в матеріалах справи міститься супровідний лист від 22.01.2025 року, за вих.. 227/2808/24/1535/2025.

Водночас, вищезазначений відеозапис на диску було повернено до суду 18.02.2025 року, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини поверхня/ досилання від 12.02.2025 року.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного адміністративного правопорушення, який можливо вважати найбільш тяжким, тобто, суспільну небезпеку скоєного ним правопорушення, наслідками якого могли бути завдані його діями збитки або настанням негативних тяжких наслідків.

Стан сп`яніння, як узагальнене правове поняття це психічний стан особи в момент вчинення правопорушення, викликаний вживанням алкогольних напоїв, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин, який характеризується послабленням інтелектуальної і вольової сфери психічної діяльності людини. При цьому знижуються передбачливість і обережність, зростають відхилення від нормальної поведінки та проявляються в більш широкому діапазоні небезпечна поведінка, неправильного сприйняття навколишнього та реагування на обстановку, яка склалась, втрачається реальне уявлення про те, що відбувається.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин слід враховувати роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Таким чином, у відношенні ОСОБА_1 можливо застосувати такий вид стягнення, визначений ч. 1 ст. 130 КУпАП, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не позбавлявся права керування всіма видами транспортних засобів.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, приймаючи до уваги, відсутність в матеріалах справи відомостей про настання негативних або тяжких наслідків для інших фізичних чи юридичних осіб не настало, беручи до уваги, що у минулому останній не притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за аналогічні правопорушення, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.Л.Воробйов

12.03.2025