ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/414/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

секретаря Шевченка Д.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Постановою встановлено, що 15 жовтня 2024 року о 14 год. 20 хв на автодорозі Київ-Харків_Довжанський, 621 км, в м.Ізюм водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Omega, державний номерний знак НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, ВП №51443884 від 07 березня 2024 року, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 126 КУпАП України

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення, тобто, сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона)

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. З ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Так, постановою державного виконавця ВГІ №51443884 від 07 березня 2024 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, однак матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначеної постанови державного виконавця та що він був обізнаний про обмеження його у праві керування транспортними засобами. При цьому, дізнавшись від працівників поліції про наявність встановленого обмеження у праві керування транспортними засобами, ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість, що підтверджується постановою державного виконавця ВП №51443884 від 21.10.2024 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

За результатами звернення до державного виконавця Безкоровайний Дмитро Сергійович, з`ясував наступне: йому була направлена копія постанови щодо тимчасового обмеження права керування транспортними засобами у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів. При ознайомленні з фотографією конверта та довідкою про причини повернення кореспонденції, отриманих від державного виконавця, виявлено, що причиною повернення листа стало закінчення терміну зберігання, але звертає увагу, що на конверті були вказані помилкові контактні дані - некоректний номер телефону та неправильний поштовий індекс.

З огляду на вище викладене, саме через зазначення на конверті помилкового номера телефону та невірного поштового індексу, поштова служба не мала можливості повідомити мене про наявність рекомендованого листа, що унеможливило його своєчасне отримання.

В силу принципу презумпції невинуватості згідно ст. 62 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Відповідно до ч.3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно п.2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 15 жовтня 2024 року о 14 год. 20 хв на автодорозі Київ-Харків_Довжанський, 621 км, в м.Ізюм водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Omega, державний номерний знак НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, ВП №51443884 від 07 березня 2024 року, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 126 КУпАП України .

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

З матеріалів провадження вбачається, що згідно постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07 березня 2024 року головним державним виконавцем Харіною Я.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №623/222/14-ц виданого 12.02.2014 року, було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Також в постанові зазначено про те, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання утворилася заборгованість у розмірі 75980,2 гривні сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.03.2024 року в період з 01.03.2022 по 29.02.2024 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

ОСОБА_1 був зупинений на блок посту 15 жовтня 2024 року, де і було виявлено наявність у відповідній базі обмеження щодо керування транспортним засобом.

На місце прибули працівники поліції, ОСОБА_1 було надано можливість надати пояснення.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він керував транспортним засобом, був зупинений, зобов`язався в найкоротший термін звернутись до державного виконавця для вирішення питання заборгованості.

У протоколі, ОСОБА_1 будь яких зауважень не зазначив, поставив свій підпис, про те що йому не було відомо про заборгованість та накладення обмеження не зазначав.

В подальшому, в суді першої інстанції ОСОБА_1 стверджував, що не знав про наявне обтяження, а тому відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення виключається.

Відповідно до ч.9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що про наявність виконавчого провадження він знав, сплачував аліменти, проте про наявність обмеження у праві керування не знав, оскільки поштою відповідну постанову він не отримував.

Апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 об`єктивно розумів про наявність виконавчого провадження, до нього було доведено розмір аліментів, які мають бути сплачені щомісячно і відповідно ОСОБА_1 мав знати і про норму Закону, згідно якої в разі утворення боргу за аліментами, який перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці, виконавець накладає обмеження на право керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 визнав борг, постанову виконавця не оскаржував та після сплати боргу, 21 жовтня 2024 року постановою державного виконавця було скасоване тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Проте, вказані події жодним чином не звільняють ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки протокол було складено за керування транспортним засобом 15 жовтня 2024 року, тобто в той час коли обмеження діяло.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 мав добросовісно виконувати обов`язки, які на нього були покладені рішенням суду щодо сплати аліментів і відповідно мав можливість скористатись електронною системою Єдиний реєстр боржників або Автоматизованою системою виконавчого провадження., де існує можливість створення особистого кабінету та відповідно інформація про наявність боргів або будь яких обмежень може бути отримана в автоматичному режимі.

Що стосується посилання апелянта на те, що він не отримував копію постанови державного виконавця поштою, то такі доводи також не сприймаються судом, оскільки сам ОСОБА_1 надав копії супровідного листа з конвертом, з яких вбачається, що державним виконавцем направлялась відповідна постанова із вказівкою правильної адреси, проте за закінченням терміну зберігання, пошта повернула лист назад.

За вказаних обставин, наявність в діях ОСОБА_1 складу відповідного адміністративного правопорушення, об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

На думку суду апеляційної інстанції дії працівників поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження у апеляційного суду немає.

Крім того, водій не був позбавлений можливості оскаржити дії поліцейського або державного виконавця до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева