ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності Ткачука А.Ю.,

доповнену апеляційну скаргу адвоката Ткачука А.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року встановлено, що 14 жовтня 2024 року о 10:21 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Європейська, буд. 48 в м. Костянтинівка, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В доповненій апеляційній скарзі захисник Ткачук А.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , просить постанову суду 1-ї інстанції відносно нього скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є неповними та не відображають всіх обставин справи, є небезперервним, що є підставою для визнання такого доказу неналежним та недопустимим.

Наполягає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_2 на встановлення стану сп`яніння, встановленого ст. 266 КУпАП. Звертає увагу, що працівниками поліції було застосовано психологічний тиск на ОСОБА_2 при спілкуванні з ним. Такі дії працівників поліції вважає спрямованими на те, щоб ОСОБА_2 відмовився від проходження законного огляду та швидкого складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 , є діючим військовослужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби, тому огляд на встановлення стану сп`яніння вважає ініційовано неналежним суб`єктом, та таким, що не відповідає вимогам ст. 266-1 КУпАП. Тому протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази вважає за необхідне визнати недопустимими.

Вважає, що судом 1-ї інстанції не було встановлено чітку послідовність обставин, які підлягають встановленню в ході проведення огляду особи на стан сп`яніння, які знаходяться у причинному зв`язку між собою та є взаємозалежними. Зокрема, факт керування особою транспортним засобом; наявність ознак алкогольного сп`яніння; законна пропозиція вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими тощо.

Разом з апеляційною скаргою захисник Ткачук А.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надав клопотання про зупинення провадження у даній справі до звільнення ОСОБА_2 з військової служби.

Позиції сторін в суді :

Захисник Ткачук А.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_2 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання захисника про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Разом з тим у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при вирішенні питання про зупинення провадження керуватися статтею 335 КПК України.

Зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення провадження у справі призведе до тривалого перебування ОСОБА_2 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім цього, провівши системний аналіз зазначених норм закону, апеляційний суд враховує, що ключовим при вирішенні питання зупинення судового провадження є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у ч. 1 ст. 335 КПК України, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні.

Неможливість брати участь у судовому засіданні під час судового провадження має бути пов`язана з незалежними від волі особи, яка притягується до відповідальності, обставинами.

Саме такого підходу стосовно підстав зупинення судового провадження дотримується й Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалу від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20, де колегія суддів зазначила, що: (1) зупинення провадження по справі є тимчасовою перервою в провадженні, викликаною наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд; (2) для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Приймаючи рішення про доцільність зупинення провадження, апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, апеляційний суд враховую, що зазначене в протоколі серії ЕПР1 №150335 від 14.10.2024 року адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вчинив, будучи військовослужбовцем вч НОМЕР_2 та під час судового розгляду приймав участь у розгляді справи через свого захисника адвоката Ткачука А.Ю., апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про зупинення провадження у справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають за таких підстав:

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_2 , визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150335 від 14.10.2024 року, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 14 жовтня 2024 року о 10:21 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Європейська, буд. 48 в м. Костянтинівка, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2024 року, з якого вбачається, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_2 ;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3261079 від 14.10.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що він був не пристебнутий ременем безпеки при керуванні транспортним засобом 14.10.2024 року о 10-21 год., за що накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 510 грн., який сплачено відповідно до копії чеку;

- Актом прийому-передачі від 14.10.2024 року транспортного засобу «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , старшому бойовому медику ОСОБА_3 вч НОМЕР_2 ;

- довідкою начальника САП Бахмутського РВ поліції ГУНП в Донецькій області НП України Дмитрієвої А. від 21.10.2024 р., згідно якої встановлено, що згідно інформаційної підсистеми Національної поліції України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , термін дії: з 26.09.2014 по 26.09.2044, категорії: В, С, Центр ДАІ 5901;

- відеозаписом ....2, доданим до протоколу, з якого вбачається, що саме ОСОБА_2 припарковує транспортний засіб на вимогу працівника поліції; відеозаписом .....1, з кого вбачається, що ОСОБА_2 підтверджує, що саме він керував транспортним засобом «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 . При спілкуванні з працівниками поліції у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота (починаючи з 0:00:49). На запитання чи вживав він алкогольні напої та коли в останній раз, ОСОБА_2 пояснив, що вживав пиво два дні тому (починаючи з 0:01:01). Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що водій ОСОБА_2 відмовився (починаючи з 0:01:10). Після чого працівником поліції були роз`ясненні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_2 про його відсторонення від подальшого керування транспортним засоби (починаючи з 0:01:40). ОСОБА_2 повідомив, що він є військовослужбовцем вч НОМЕР_2 , НОМЕР_4 бригади.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 14 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_2 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 , оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом. Так, з відеозапису ....2 вбачається, що саме ОСОБА_2 припарковує транспортний засіб на вимогу працівника поліції; а з відеозапису .....1, - що ОСОБА_2 підтверджує, що саме він керував транспортним засобом «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_2 не заперечував факт керування ним вказаним транспортним засобом протягом всього спілкування з працівниками поліції.

Будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції по відношенню до ОСОБА_2 , на чому наполягав захисник в своїй апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

Крім того, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення також підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3261079 від 14.10.2024 року. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що він був не пристебнутий ременем безпеки при керуванні транспортним засобом 14.10.2024 року о 10-21 год., за що накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 510 грн., який сплачено відповідно до копії чеку.

В той же час з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 добровільно та без будь-якого примусу підтвердив факт керування ним транспортним засобом. Крім того, з відеозапису вбачається, що після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, працівником поліції законно запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, від чого ОСОБА_2 відмовився, що чітко зафіксовано відеозаписом. Включення камери, якою було зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відбулося з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків і піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених захисником підстав у суду немає. Переривання відеозапису на складання протоколу, також не є достатньою підставою для висновку про відсутність у діях водія, який відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Тим більше, що факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 зафіксовано на відеозапис та він не заперечувався самим водієм ОСОБА_2 , який не висловлював жодного заперечення щодо складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння або бажання пройти такий огляд у медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що не лише відсутність заперечень з боку ОСОБА_2 , щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а і сукупність цієї обставини з іншими доказами у даній справі, підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складено неуповноваженою особою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ст. 15 КУпАП встановлено, що за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Крім того, апеляційний суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання захисника Ткачука А.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про зупинення провадження у даній справі із застосуванням аналогії закону.

Згідно ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Дійсно, за приписами ст. 335 КПК України суд зупиняє судове провадження стосовно обвинуваченого, якого призвано для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, до його звільнення з військової служби. Проте, КУпАП не містить аналогічної норми і крім того не передбачає можливості застосування аналогії закону.

Статтею 38 КУпАП передбачені певні строки накладання адміністративного стягнення, які значно коротші, ніж строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому КУАП не передбачає можливості перериву спливу строків накладення адміністративних стягнень.

Тому, в разі зупинення провадження по справі про адміністративне правопорушення особа може уникнути відповідальності, що не сумісно із завданнями КУпАП, викладеними у ст. 1 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що клопотання захисника про зупинення провадження по справі не підлягає задоволенню як таке, що не ґрунтується на законі.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2,5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката Ткачука А.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_2 з військової служби відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Ткачука А.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин