КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №366/1945/24 Суддя І інстанції - Слободян Н.П.
Провадження № 33/824/850/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сопової В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, 19.06.2024 року о 21 год. 43 хв. в смт. Іванків по вул. Поліській, водій ОСОБА_1 керував AUDI A 6, н.з. НОМЕР_1 , при цьому рішенням Путивльського районного суду Сумської області по справі № 470 від 26.01.2024 був позбавлений права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП 16.05.2024 постановою БНА № 2161770, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Сопова В.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 18.09.2024 та прийняти нову постанову, якою закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 18.09.2024, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_1 з 18.04.2022 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що позбавило його можливості як брати участь у розгляді справі, так і отримати копію судового рішення, так як наслідок вчасно оскаржити постанову. При цьому захисник зазначає, що вона із судовим рішенням ознайомилась 13.12.2024 після доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд», а з матеріалами справи 16.12.2024, які надіслані їй на електронну пошту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції було порушені права ОСОБА_1 , передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, обмежено останнього у доступі до правосуддя, що є істотним порушенням вимог КУпАП та перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Апелянт вважає, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 , як зазначено у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, на момент його зупинки рішенням Путивльського районного суду Сумської області №470 від 26.01.2024 був позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки такі докази у справі відсутні, так як такого судового рішення не існує. Також апелянт зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2161770 від 16.05.2024, як і ряд інших доказів, долучалась вже відділенням поліції після другого повернення справи на доопрацювання відповідно до постанови суду від 02.08.2024, а вперше справу направлено до суду на 5 арк., після усунення недоліків вже на 18 арк. При цьому долучалась квитанція поштового відправлення нібито про направлення ОСОБА_1 матеріалів справи для ознайомлення (а.с.17), проте вручена вона йому не була і повернута через відсутність адресата за вказаною адресою.

Апелянт звертає увагу, що встановити, які саме матеріали направлялись, та за якою адресою, не можливо, оскільки відсутній опис вкладення в цей лист, з чого слід зробити висновок, що з матеріалами справи, які долучались до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №277714, ОСОБА_1 не ознайомлювався, тим паче, що в самому протоколі не конкретизовано, що відноситься до матеріалів справи, які саме докази його вини.

З приводу повторності вчинення адміністративного правопорушення, апелянт зазначає, що така повторність виключається, оскільки рішення Путивльського районного суду Сумської області №470 від 26.01.2024 не приймалось та не існує взагалі; постанова серії ЕНА №2161770 від 16.05.2024 була винесена на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області №470 від 26.01.2024; посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 є дійсним до 30.10.2043 року.

Як наголошує апелянт, докази позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами до матеріалів справи не долучались, зокрема відповідна довідка з підставою позбавлення права керування, втім, доступ у поліцейського чи уповноваженого органу поліції є до відповідної бази, а тому вони мали можливості та зобов`язані були перевірити та надати такі докази як ОСОБА_1 , так і суду. Разом з тим, ОСОБА_1 інкриміновано саме керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 19.06.2024 встановлена особа була по паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 і такий зазначений паспорт (серія та номер), не відповідає паспорту ОСОБА_1 - № НОМЕР_4 , виданий органом 5919.

Отже, як наголошує апелянт, суд не надав належну оцінку вищезазначеному, а також розглянув справу без встановлення та з`ясування обставин, чи був ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області №470 від 26.01.2024, оскільки на цей доказ посилалася уповноважена особа, яка складала протокол 19.06.2024 відносно ОСОБА_1 , і цей доказ зазначений у фабулі цього протоколу, що суперечить ст. ст. 251-252 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сопової В.С., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Що стосується питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи належним чином не був повідомлений, участі в судовому засіданні не приймав, оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності - не отримував, оскільки з 18.04.2022 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. При цьому захисник із судовим рішенням ознайомилась 13.12.2024. У зв`язку з викладеним, наявні підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, а тому з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2024 року слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №277714 від 19.06.2024, копію постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 2161770, матеріали відеозапису.

Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд першої інстанції, перерахувавши вказані докази, не надав їм належної оцінки. Крім того, не зважив на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. , - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно із п. 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року N 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».

Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції.

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, він їхав на власному автомобілі по смт. Іванків, побачив, як поліцейські зупинили чоловіка похилого віку на мопеді, він зупинився та зробив поліцейським зауваження, потім поїхав далі до магазину. При виїзді з магазину його зупинили працівники поліції, попросили пред`явити права, він показав. Працівники поліції сказали, що щодо нього є постанова за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та він не має права керувати транспортним засобом. Він сказав, що на даний момент на постанову суду подана апеляційна скарга, яка ще не розглянута, і пред`явив її зміст в мобільному телефоні, що свідчить про те, що ще не має рішення суду про позбавлення прав. А окрім того, повідомив, що коли поліцейські в Путівлі його зупиняли по ст. 130 КУпАП, то не вилучили у нього права і вони зараз у нього на руках. Поліцейські сказали, що оскільки у них по їх базі «Армор» наявна інформація про рішення щодо позбавлення його прав керування транспортними засобами на підставі постанови по ст. 130 КУпАП, то не має значення факт подачі апеляційної скарги, і вони виписують на нього штраф за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, на що він говорив, що це неправомірно, бо немає рішення суду про позбавлення права керування транспортним засобом, яке б набрало законної сили. Однак, поліцейські виписали штраф, який пізніше у нього списали з рахунку.

В подальшому, працівники поліції його зупинили вдруге, і знову попросили пред`явити документи, що він і зробив, не дивлячись на те, що причину зупинки працівники поліції не роз`яснювали. 19.06.2024, на момент зупинення поліцейськими, постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще не набрала законної сили і про це він знову вказував працівникам поліції неодноразово. Однак, на це зауваження поліцейські не звернули увагу. Вони знову по базі перевірили дані та склали протокол, не дивлячись на те, що він пред`явив їм посвідчення водія та посилався, що постанова суду по ст. 130 КУпАП не набрала законної сили.

ОСОБА_1 пояснив, що постанова суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП тільки 10.01.2025 року вступила в законну силу, тому вважає, що на нього незаконно склали протокол про адміністративне правопорушення та в подальшому незаконно притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Працівник поліції ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду пояснив, що вони з напарником двічі зупиняли ОСОБА_1 за порушення ПДР. Перший раз, зупиняли за те, що не був пристебнутий паском безпеки, і під час перевірки його документів виявилось, що декілька місяців до цієї зупинки щодо ОСОБА_1 було постановлено рішення суду по ст. 130 КУпАП про позбавлення його прав керування транспортним засобом. Посвідчення водія ОСОБА_1 в руки не давав, його лише пред`являв, тому, фізично працівник поліції його не міг вилучити. Вони склали постанову на ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена прав керування, ОСОБА_1 дочекався, ознайомився з постановою, забрав чек і поїхав.

В подальшому через декілька тижнів знову був зупинений ОСОБА_1 , який керував тим же транспортним засобом і на нього цього разу склали протокол вже за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, за повторне керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом. При йому ОСОБА_1 було роз`яснено, що він повторно керував транспортним засобом, будучи позбавленим прав керування, роз`яснено всі права. Так як ОСОБА_1 сказав, що він військовий, то було викликано ВСП. Коли поліцейський складав протокол в службовому автомобілі, ОСОБА_1 поговорив з ВСП, і не дочекавшись доки він складе протокол, поїхали з місця зупинки.

Працівник поліції вказав, що не пам`ятає, чи говорив ОСОБА_1 як перший, так і другий раз про те, що постанова щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП була оскаржена та ще не набрала законної сили. Але точно пам`ятає, що доказів цього ОСОБА_1 не надавав, а тому вони це не брали до уваги. Поліцейський вказав, що постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП він складав на підставі наявності тієї ж постанови суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Перевіривши по внутрішній базі побачив, що є рішення суду від 26.01.2024 про позбавлення ОСОБА_1 прав керування транспортним засобом, на підставі чого і виніс постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №277714, 19.06.2024 року о 21 год. 43 хв. в смт. Іванків по вул. Поліській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A 6, н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами рішенням Путивльського районного суду Сумської області по справі № 470 від 26.01.2024. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП 16.05.2024 постановою БНА № 2161770, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_1 інкриміновано саме керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права. Однак, такі обставини не підтверджуються наявними у справі доказами.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №277714 від 19.09.2024 додано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого під час апеляційного розгляду встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та пред`явлення останнім документів, працівниками поліції по базі «Армор» було встановлено, що щодо ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо якого в базі даних наявне рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26.01.2024 про накладення штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами на 1 рік, а також встановлено, що саме на підставі цього рішення суду працівниками поліції в травні 2024 виносилась щодо ОСОБА_1 постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП. На це ОСОБА_1 повідомив, що дійсно щодо нього складали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з приводу якого судом постановлено рішення в тому числі й щодо позбавлення його прав керування транспортним засобом, однак, таке рішення не має законної сили, адже, ним була подана на нього апеляційна скарга зміст якої він пред`являв працівникам поліції по телефону. Посилаючись саме на цю обставину, ОСОБА_1 вказав, що заперечував проти винесеної в червні 2024 року працівниками поліції постанови за ст. 126 КУпАП, та зазначив, що його права керування транспортними засобами є дійсними та працівниками поліції у нього ще не вилучались та пред`явив їх. На це працівники поліції сказали, що не можуть по своїй базі перевірити інформацію ОСОБА_1 щодо апеляційного оскарження постанови суду, а враховуючи те, що з моменту винесення судом постанови по ч. 1 ст. 130 КУпАП пройшло майже 6 місяців, то вважають, що це достатній строк, щоб постанова набрала законної сили, і тому, вирішили скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, проти чого заперечував ОСОБА_1 .

Зі змісту дослідженого під час апеляційного розгляду протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівник поліції в частині факту позбавлення ОСОБА_1 прав керування транспортними засобами послався на постанову Путивльського районного суду Сумської області по справі № 470 від 26.01.2024, копію якої не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Справа судом двічі направлялась на доопрацювання до відділення поліції, проте, такий доказ так і не був долучений до матеріалів справи.

При цьому, за даними сайту «Судова влада», та даними Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26.01.2024 № 470 щодо ОСОБА_1 не існує взагалі, а за цим номером та за цією датою наявні рішення щодо інших осіб.

Натомість, як вбачається з даних вищенаведеного сайту та ЄДРСР, та не заперечувалось ні самим ОСОБА_1 , ні його захисником, постановою Путивльського районного суду Сумської області від 14.03.2024 ОСОБА_1 дійсно був визнаний винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однією тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Статтею 299 КУпАП передбачено, що при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягнується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що постанова Путивльського районного суду Сумської області від 14.03.2024 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили лише 10.01.2025, то, відповідно, станом на 16.05.2024 не існувало рішення суду, яке б набрало законної сили та підлягало виконанню. Більш того, на момент зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, останній мав при собі та пред`являв працівникам поліції оригінал посвідчення водія, яке дійсне до 30.10.2043, і підстав для вилучення посвідчення у працівників поліції не було.

Відтак, висновок суду про те, що 19.06.2024 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Окрім того, слід зазначити і з приводу кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, зазначеної у протоколі - вчинення правопорушення, передбаченого частинами другою - четвертою цієї статті повторно протягом року.

Так, при направленні вперше до суду протоколу про адміністративне правопорушення, до нього не було додано доказів на підтвердження вищевказаної кваліфікуючої ознаки правопорушення.

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 23.07.2024 матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП було повернуто для належного оформлення. Після чого працівниками поліції до матеріалів справи була додана постанова від 16.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, з наданих до Київського апеляційного суду захисником Соповою В.С. в інтересах ОСОБА_1 доказів вбачається, що 13.02.2025 був поданий адміністративний позов до Кролевецього районного суду Сумської області про скасування постанови щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 16.05.2024, і за даною позовною заявою відкрито провадження, що в свою чергу свідчить про те, що дана постанова також не набрала законної сили, і така кваліфікуюча ознака, як вчинення повторно протягом року також відсутня.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126КУпАП.

Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, яка його склала, всупереч обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 251 КУпАП, суду не надано.

Між тим, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 126 КУпАП, що відповідно виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно вимог п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст.126КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Сопової В.С. - задовольнити.

Поновити захиснику Соповій В.С. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Сопової В.С. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал