Справа №: 465/9278/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 17.11.2024 о 03 год. 15 хв. за адресою: у м. Львів, вул. Степана Бандери, 91, керував транспортним засобом «Jeep Cherokee», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судові засідання у справі призначалися неодноразово.

Про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу його місця проживання, які повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_1 самостійно вказав своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , за якою судом скеровувалися відповідні повістки («clip-2.», формату mp4, камера 474407, час 03:51:33, 03:51:58).

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Крім цього, виклик ОСОБА_1 в судові засідання тричі здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Судом встановлено, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває зупинене ухвалою від 26.07.2024 у справі №462/818/22 кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 з підстав його перебування у лавах Збройних сил України. В основу рішення покладено відповідь ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.07.2022.

Суддею, для забезпечення реалізації прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та може бути військовослужбовцем і перебувати у зоні бойових дій, вжито заходів для підтвердження або ж спростування дійсного проходження ОСОБА_1 військової служби та у подальшому скеровано запит у ІНФОРМАЦІЯ_3 та військову частину НОМЕР_2 щодо надання такої інформації та документального підтвердження наявності чи відсутності факту мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на момент винесення постанови відповіді на указаний запит від ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходило. Однак, із листа військової частини НОМЕР_2 від 21.02.2025, який надійшов на адресу суду 04.03.2025 (вх.№6618/25) вбачається, що згідно із витягом з наказу Міністерства оборони України №47 від 02.03.2022 солдат ОСОБА_1 , солдат резерву взводу резерву роти резерву ВОС-674543Д вважається таким, що 02.03.2022 приступив до виконання службових обов`язків.

Однак, відтворенням файлу, під назвою «clip-1.», формату mp4 (камера 474407) з 03:35:44 встановлено, що 17.11.2024 в ході діалогу між поліцейським та ОСОБА_1 , поліцейським з`ясовувався статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та констатація ОСОБА_1 факту його виведення із штату:

поліцейський «Ви не військовий, ні?»

ОСОБА_1 «Що що? Ні»

поліцейський «Давай зараз подзвонимо на чергову, нехай встановлять чи військовий, чи не військовий»

ОСОБА_1 «До чого тут військовий, не військовий?»

поліцейський «Я питаю, Ви не військовий, добре, в мене є сумніви, тому я перевірю зараз»

ОСОБА_1 « ОСОБА_2 , добре, давайте без дзвінка, да, я військовий, я служив, окей»

поліцейський «Ви діючий військовий?»

ОСОБА_1 «Що що?»

поліцейський «Зараз Ви діючий військовий? Станом на сьогодні»

ОСОБА_1 «Ну як сказати, я на ВЛК»

поліцейський «Тобто діючий військовий?»

ОСОБА_1 «Поза штатом, по суті це офіційно це не діючий»

Крім цього, встановлено, що 05.12.2024 постановою Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/9862/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 12.10.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, розгляд справи проведено за участі ОСОБА_1 .

Також суддя звертає увагу на те, що розгляд справи №465/9278/24 у грудні призначено днем пізніше, тобто на 06.12.2024, після чого на 12.12.2024, 27.12.2024.

Інформації про перебування ОСОБА_1 , станом на час розгляду справи №465/9278/24, у зоні бойових дій та неможливості участі у судовому засіданні матеріали справи не містять.

Відтак, суддя не має підстав вважати про наявність будь-яких перешкод, які б унеможливлювали безпосередню участь ОСОБА_1 у розгляді цієї справи.

Більш того, на переконання судді, затягування розгляду указаної справи спонукає ОСОБА_1 до вчинення аналогічних адміністративних правопорушень.

Тож, суддя дійшов висновку про те, що подальше відкладення розгляду справи не буде спрямоване на реалізацію прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який у судові засідання не з`являється, клопотань про їх відкладення не подає, повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання не отримує, станом розгляду справ не цікавиться.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

Суддя враховує, що ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у судове засідання жодного разу не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення не надав, а тому, суд розцінює таку форму поведінки як небажання скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а також свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суддя дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 24 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», потрібно звертати увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 27 роз`яснень тієї ж постанови, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні указаного правопорушення підтверджується даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 109577, відповідно до якого ОСОБА_1 , 17.11.2024, о 03 год. 15 хв., за адресою: м. Львів, вул. Степана Бандери, 91, керував транспортним засобом «Jeep Cherokee», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений. Технічний запис відеозапису: 470145, 474407, 470042 (а.с. 2);

- результатах тесту № 6820 з приладу «Drager Alcotest 6820» прилад № ARНЕ-0126 від 17.11.2024, результат якого складає 1,38 % (а.с. 1);

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 , з ознаками запаху алкоголю з порожнини рота, з результатами тесту № 6820 з приладу «Drager Alcotest 6820» згоден, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 4);

- рапорті інспектора взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Валіва Михайла Йосифовича (а.с. 5);

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі, серії БАД № 987047 від 17.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , 17.11.2024, о 03 год. 15 хв., за адресою: м. Львів, вул. Степана Бандери, 91, керуючи транспортним засобом «Jeep Cherokee», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2. «рух праворуч» і здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п.8.4.г ПДР, а також не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.1.б ПДР (а.с. 6).

Обставини, викладені у протоколі підтверджуються даними відеозапису із нагрудних камер поліцейських.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суддя визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Відтворенням файлів «clip-1.», формату mp4, камери 474407, «clip-3.», формату mp4, камери 474407 також встановлено, що у них містять дані про ознайомлення із результатами тесту №6820 з приладу «Drager Alcotest 6820», а також із змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у яких ОСОБА_1 проставив свій підпис та отримав примірники таких.

Тож відеозаписами з нагрудних камер поліцейських відтворено всі дії працівників поліції від зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 та виявлення ознак алкогольного сп`яніння та проходження огляду, до отримання примірнику протоколу про адміністративне правопорушення.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та доходить висновку про обрання йому адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

Крім цього, указане також узгоджується із приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП щодо адміністративної відповідальності на загальних підставах за порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та заборони застосування громадських робіт, виправних робіт, адміністративного арешту до відповідної категорії осіб.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП, з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33 35, 40-1, 124, 251, 252, 283, 284 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Баран О.І.