ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/1923/24 Головуючий суддя І інстанції Логвінов А. О.
Провадження № 33/818/4/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ніколаєва В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ніколаєва В.І. на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.127 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 22 вересня 2023 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував велосипедом у стані алкогольного сп`яніння по автошляху Київ-Харків-Довжанський у с. Костів по вул. Харківській, 115, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль та велосипед отримали механічні пошкодження, а велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, чим порушив п. 6.7 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 127 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Ніколаєв В.І. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що матеріали кримінального провадження були необґрунтовано закрити. Про призначення експертизи у цьому провадженні ОСОБА_1 не повідомлявся. Вважав, що матеріали цієї справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП. Зазначав, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив усі обставини справи, в тому числі не допитали працівників поліції, які складали протокол.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Ніколаєв В.І. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та просив розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , оскільки він не має можливості з`явитись в апеляційний суд у зв`язку з сімейними обставинами, а позиція захисту між ними повністю узгоджена.

Поряд з цим, в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився інший учасник ДТП ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, причин неявки суду не повідомила.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 269 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_1 однак за участю його захисника - адвоката Ніколаєва В.І., а також без участі потерпілої ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Ніколаєва В.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 6.7.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду з пояснень захисника, а також з відомостей, які містяться в матеріалах справи встановлено, що зіткнення водіїв автомобілів, а саме контактування в момент зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля «Ниссан», який рухався в попутному напрямку з водієм велосипеда.

Вказані обставини підтверджуються відомостями, які містяться в схемі місця ДТП, а також в письмових поясненнях учасників ДТП, які приєднані до матеріалів справи.

Відповідно до відомостей, які містяться в поясненнях ОСОБА_1 (арк. 20-21) вбачається, що 22.09.2023 року близько 19:40 год. він рухався на велосипеді по автодорозі Київ-Харків-Довжанський за постом поліції м. Валки, напроти автозаправки. Він рухався по правій стороні в напрямку м. Харкова, з правої сторони розділяючої смуги руху яка вказує межу краю полоси руху. Спиртні напої не вживав, стан здоров`я нормальний, почував себе добре. В цей час було темно, позаду на велосипеді був встановлений катафот, з переду велосипеда ліхтаря не було. Темп руху був середній, будь-яких маневрів він не робив, рухався прямолінійно. В цей час він відчув удар зліва, впав з велосипеда на дорогу, після цього в нього був шоковий стан, прийшов у себе на іншій стороні дороги, велосипед був з ним. Після цього він зрозумів що на нього здійснив наїзд автомобіль. Після ДТП він був госпіталізований до Валківської лікарні, в нього був перелом тазової кістки зліва.

Відповідно до відомостей, які містяться в поясненнях потерпілої ОСОБА_2 (арк. 22-25) вбачається, що 22.09.2023 року близько 19:55 год. вона керувала своїм технічно справним автомобілем «Ниссан», їхала в напрямку м. Харкова, у автомобілі була сама, рухалась по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, в цей час проїхала стаціонарний пост поліції та проїжджала напроти автозаправочної станції в неї було увімкнено ближнє світло фар. Траса призначена для руху в 2 напрямках та має по 1 смузі руху у кожному напрямку з них. Погода була без опадів, траса була суха, рівна, без пошкоджень, на вулиці вже було темно, вуличне освітлення було відсутнє. На вказаній ділянці дороги рухалась зі швидкістю близько 50 км/год., рухаючись прямолінійно, в цей час вона побачила велосипедиста, який рухався по узбіччю раптово почав рух на середину полоси руху ОСОБА_3 та почав невпевнено хїхати рухаючись в попутному з нею напрямку, то лівіше, то правіше, це було перед нею близько 3-4 метри до її автомобіля. Вона пригальмувала та їхала за ним та сигналила йому, рухалась близько 10 секунд за велосипедистом із його швидкістю, при цьому в авто було увімкнено ближнє світло фар. Оскільки велосипедист рухався по її полосі руху, вона увімкнула лівий покажчик повороту, виїхала на зустрічну смугу руху та почала здійснювати обгін велосипедиста, обігнала його, але він в свою чергу під час її маневру в`їхав у праве заднє крило її автомобіля. Вона побачила в дзеркало заднього виду, що велосипедист впав. Вона зупинилась на правому узбіччі даної автодороги, вийшла з авто та руками вказувала авто, які рухались, що велосипедист на проїжджій частині, в цей час велосипедист встав, підняв велосипед та зійшов із проїжджої частини на протилежну сторону на бордюр біля АЗС. Повідомила також, що велосипедист був у стані алкогольного сп`яніння, йог мова була невиразна.

Відповідно до висновків експерта (арк. 36-45) вбачається, що велосипедист ОСОБА_1 пояснював, що він перед ДТП рухався прямолінійно по узбіччю, не змінюючи напрямок свого руху, і в процесі руху відчув удар зліва та впав з велосипеда. Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи № 5150 від 17.07.2024 року слідує, що автомобіль Ниссан своєю задньою бічною частиною контактував із лівою бічною частиною велосипеда Україна.

При цьому експерт зазначив, що при умові, якщо велосипедист перед ДТП рухався прямолінійно по узбіччю, то пошкодження на автомобілі Ниссан після контакту транспортних засобів розташовувалися б на правій боковій часині, починаючи з передньої правої бічної частини. Пошкодження на автомобілі Ниссан свідчать про те, що вони утворились в результаті маневру велосипеда ліворуч і показання велосипедиста ОСОБА_1 відносно механізму розвитку ДТП на стадії зближення транспортних засобів, а саме, що велосипедист перед ДТП рухався прямолінійно та не маневрував, з технічної точки зору є неспроможними, а показання водія ОСОБА_2 відносно механізму розвитку ДТП, а саме велосипедист зманеврував вліво в процесі його обгону автомобілем Ниссан, з технічної точки зору, не позбавлені технічної спроможності.

Також експертом зазначено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації велосипедист ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху ліворуч та виїздом на зустрічну смугу руху, повинен був переконатися, що він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Поряд з цим у висновку зазначено, що автомобіль Ниссан під керуванням водія ОСОБА_2 рухався прямолінійно, виконуючи маневр обгону велосипедиста та не маневрував, тобто водій ОСОБА_4 своїми діями не створювала небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а велосипедист, який рухавя по своїй смузі руху та знаходився поза полем зору водія автомобіля, зманеврував вліво на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль Ниссан, та допустив зіткнення з останнім, тому в даній дорожньо-транспортній ситуації уникнення даної ДТП не визначалась діями водія автомобіля Ниссан ОСОБА_2 , а цілком залежала від дій велосипедиста ОСОБА_1 по виконанню ним вимог п.п. 10.1, 14.3 ПДРУ країни. Тому в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Ниссан невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, не вбачається.

Дослідивши усі обставини події ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , експерт дійшов до висновку (арк. 44), з якого вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для велосипедиста ОСОБА_1 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 14.3 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії велосипедиста ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.3 ПДР України, з технічної токи зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортною пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації уникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не визначалась діями водія автомобіля Ниссан ОСОБА_2 , а цілком залежала від дій велосипедиста ОСОБА_1 . В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Ниссан ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, не вбачається.

Відомості цього експертного висновку, поза розумним сумнівом, спростовує твердження апелянта щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 у здійснені цієї ДТП.

Належить врахувати, що фотокопія висновку експерта № 6933 від 17.09.2024 року долучена до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 144870 стосовно ОСОБА_1 (арк. 36-45) працівниками поліції під час формування цієї справи.

Факт долучення висновку експерта до матеріалів справи саме працівниками поліції підтверджується відомостями опису цієї справи, з відомостей якого вбачається, що працівник поліції сформував цю справу з 1 аркушу протокол про адміністративне правопорушення та до 45 аркушу останній лист висновку експерта та направив справу на розгляд до суду , що підтверджується відомостями супровідного листа.

Відповідно до відомостей розписки захисника Ніколаєва В.І. (арк. 50) вбачається, що останній 24.10.2024 року ознайомився з матеріалами цієї справи, які вже перебували на розгляді в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції ставиться критично до тверджень захисника про те, що він не знав про існування цього висновку експерта, оскільки він знайомився з матеріалами справи, а цей висновок безпосередньо містився в матеріалах цієї спари під час його ознайомлення з нею.

Поряд з цим, з відомостей відповіді заступника медичного директора Валківської ЦРЛ Шаповал Олени (арк. 72) вбачається, що 22.09.2023 року до КНП «Валківська центральна районна лікарня» звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з первинним діагнозом «забій лівої стегнової кістки» та «садно лівого передпліччя». У пацієнта було взято аналіз крові, за результатами якого виявлено наявність алкоголю в крові 2,46 проміле.

Такі відомості вочевидь свідчать про те, що ОСОБА_1 керуючи велосипедом та вчинивши ДТП, - перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до відомостей постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2024 року (арк. 3-8) вбачається, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000255 від 23.09.2023 року, за ознаками події злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Ніколаєв В.І. повідомив, що йому відомо про існування такої постанови.

Належить врахувати, що ця постанова не була оскаржена стороною захисту в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, а тому твердження захисника про її незаконність є необґрунтованими.

Крім того, велосипедист це людина, ка використовує велосипед у власних потребах. Велосипедист є водієм згідно з Конвенцією про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року), незважаючи на те, що в термінології Правил дорожнього руху України використовується інше поняття «водій».

Отже, відповідно до вимог п. 2.3Б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Також, відповідно до вимог п. 6.7 ПДР, велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керуючи велосипедом, при зміні напрямку руху повинен був переконатись, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, чого він не зробив, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем, який здійснював маневр його обгону, внаслідок чого виникла ДТП.

Інших будь-яких фактичних відомостей, що можуть свідчити про можливість її скасування, - апелянтом не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 6.7 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.4 ст. 127 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Ніколаєва В.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 127 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков