Справа № 711/1504/25
Номер провадження 3/711/563/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , працюючої продавчинею, ІПН НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2025 близько 13.30 год. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 висловлювалась нецензурною лайкою та завдала удар долонею по обличчю ОСОБА_2 , який являється її батьком, чим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також вона, 14.02.202 близько 13 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою ОСОБА_3 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру та скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 14.02.2025 вона була вихідна, а дитина збиралась на змагання. Квартира належить їй та ОСОБА_4 , у 2019 році вона придбала у неї половину квартири. На той час ОСОБА_3 вже була співмешканкою батька. Останні 2 роки ОСОБА_4 хотіла, щоб вона її фінансово підтримувала, але вона не має можливості, оскільки виховує дитину сама і грошей у неї немає. Навесні минулого року була розмова з нею і батьком, вона пояснила, що якщо вони хочуть, щоб вона їх кормила, підтримувала, то їм потрібно перестати вживати алкоголь, переїхати у квартиру з села, на що вони повідомили, що такого не буде. Вони часто випивають разом, а потім вчиняють сварки і бійки. В грудні вони випивали і знову побилися. Потім ОСОБА_5 почала звинувачувати її в тому, що батько часто вживає алкоголь, свариться, телефон їй розбив. Вона захистила батька і запропонувала йому переїхати до міста, орендувати квартиру, але він відмовився. ОСОБА_5 приїхала і почала її ображати та повідомила, що вижене її з квартири і буде її здавати в оренду. Гроші вона їм не дає, тому ОСОБА_5 постійно її ображає. Син пішов на змагання, а батько зайшов на кухню і почав її ображати нецензурною лайкою. Потім він прижав її до стіни, почав душити, подер їй обличчя, прибігла ОСОБА_5 і вони разом її побили. У неї є фотографії на телефоні, які у неї були синці і подряпини після цього. Вона сама викликала поліцію, а разом з ними приїхала і швидка медична допомога. Поліція склала протоколи стосовно неї.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 14.02.2025 вони приїхали з с. Боровиця, щоб відремонтувати двері, які ногами побила ОСОБА_1 напередодні. Цю квартиру вона купила сама у 2012 році. А у 2019 році вона продала частину квартири ОСОБА_1 . Батько зайшов на кухню до дочки поговорити про неї, на що ОСОБА_6 почала до батька підвищувати голос, звинувачувала його у своїх проблемах. Батько її не зачіпав, а ОСОБА_7 говорила нецензурними словами, махала руками, батько її відштовхнув. ОСОБА_7 зателефонувала до старшої сестри, а батько взяв телефон говорити з дочкою, але ОСОБА_7 почала забирати телефон і штовхнула батька на диван, почала його душити, тоді вона і побачила подряпини на обличчі свого співмешканця. Він переніс операцію на серці, тому вона хвилювалась за його здоров`я і викликала поліцію та швидку допомогу.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 14.02.2025 дочка його ображала, штовхнула на диван та почала душити, а він не міг оборонятися через свій вік. Подряпина появилась від того, що дочка на дивані його подряпала. У дочки подряпини не знає звідки взялися, можливо він випадково подряпав при самозахисті.

Дослідивши письмові матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, можлива за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст.1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Крім пояснень, наданих учасниками розгляду в судовому засіданні, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.02.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.02.2025; медичною довідкою про стан здоров`я ОСОБА_2 ; фотокарткою обличчя ОСОБА_2 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.02.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 14.02.2025; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА « 489703 від 14.02.2025 та фотокартками різних частин тіла ОСОБА_3 .

Будь-яких даних, які б спростовували показання потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідчили, що вони обмовляють ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні. Підстав не довіряти зазначеним поясненням про обставини події 14.02.2025, які з самого початку були стабільними та не змінювалися, у суду немає. Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , а її позицію щодо невизнання вини розцінює, як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, доведена.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддя не вбачає.

Окрім того, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надав суду форму оцінки ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, а тому суд вважає, що підстави для примусового її направлення для проходження вищевказаної програми, відсутні.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушниці, ступеня її вини, відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке буде достатнім для її виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Положення ч. 2 ст. 308 КУпАП передбачають, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова