ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/208/25

3/609/156/2025

18 березня 2025 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Ковтунович О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли із СПД № 2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619891 складеного 20 лютого 2025 року вбачається, що «16.02.2025 близько 18:55 год. гр. ОСОБА_1 за спільним місцем проживання вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлював словесні погрози, нецензурну лайку, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 3.14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619890 складеного 20 лютого 2025 року вбачається, що «16.02.2025 близько 18:55 год. гр. ОСОБА_1 за спільним місцем проживання вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_3 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлював словесні погрози, нецензурну лайку, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 3.14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619893 складеного 20 лютого 2025 року вбачається, що «16.02.2025 близько 18:55 год. гр. ОСОБА_1 за спільним місцем проживання вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в сторону останньої нецензурною лайкою в присутності малолітньої дитини ОСОБА_4 , 2017 р.н., внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 3.14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП».

Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення № 609/208/25 (провадження №3/609/156/2025), № 609/211/25 (провадження №3/609/159/2025) та № 609/213/25 (провадження №3/609/160/2025) щодо ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розгляд справи слухати у її відсутність та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій просить розгляд справи слухати у її відсутність та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що конфлікт (лат. сonflictus зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

При цьому, згідно зі ст. 251 КУпАП на працівників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складення протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП мають бути додані до протоколу, та/або посилання на які повинні міститься в самому протоколі.

В протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619891 складеного 20 лютого 2025 року, серії ВАД № 619890 складеного 20 лютого 2025 року та серії ВАД № 619893 складеного 20 лютого 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 заподіяв шкоду психічному здоров`ю потерпілим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_4 .

При цьому, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілим до протоколів про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 221, 247, 251, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: справу № 609/208/25 провадження № 3/609/156/2025, яка кваліфікується за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, справу № 609/211/25 провадження № 3/609/159/2025, яка кваліфікується за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та справу № 609/213/25 провадження № 3/609/160/2025, яка кваліфікується за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам № 609/208/25 провадження № 3/609/156/2025.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області на протязі десяти діб з дня винесення.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ