Справа № 632/202/25
провадження №3/632/180/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м.Златопіль

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М. отримавши справу, яка надійшла з ГУ ДПС у Харківській області, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Первомайський Харківської області, яка працює головним бухгалтером ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР», мешкає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 1631 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2025 року, після доопрацювання, до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 1631 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Згідно із протоколом № 125/20-40-07-30 про адміністративне правопорушення від 28.01.2025, уточненого листом від 11.02.2025 за № 5631/20-40-07-09 щодо суті вчиненого правопорушення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , працюючи головним бухгалтером ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР», порушила п.200.1, п.200.4, п.200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у том числі заявленого до відшкодування з бюджету, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за листопад 2024 року на суму 11480636 гривень. За результатом перевірки встановлено порушення платником податку ведення податкового обліку.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 1631 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не прибула, надала суду клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно із протоколом № 125/20-40-07-30 про адміністративне правопорушення від 28.01.2025 ОСОБА_1 , як головний бухгалтер ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИИ ЕЛЕВАТОР», вчинила порушення п.200.1, п.200.4, п.200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за листопад 2024 року на суму 11 480 636 гривень.

Дата, час і місце вчинення: акт від 28.01.2025 № 3697/20-40-07-05-03/41527117 за податковою адресою - Харківська область, м. Златопіль, пров. Лісозахисний, буд.8.

Частинами 1 та 2 статті 1631 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України;

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення;

Дії, передбачені частинами першою і другою цієї статті, не вважаються порушенням платником податків встановленого порядку ведення податкового обліку, якщо платник податків досяг податкового компромісу, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі и виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь- яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими

документами.

В протоколі № 125/20-40-07-30 про адміністративне правопорушення від 28.01.2025 року не викладена суть вчиненого адміністративного правопорушення (суб`єктивна сторона), також не зазначені такі обов`язкові відомості як дата, час, місце вчинення адміністративного правопорушення. Суть правопорушення викладена як «п.200.1, п.200.4, п.200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за листопад 2024 року на суму 11480636 гривень» - отже зазначено констатація факту. Що саме було вчинено чи не вчинено нею, як головним бухгалтером, що має за своєю суттю порушення ч. 1 ст. 1631 КУпАП взагалі не зазначено.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофеева проти Росії» від 30 травня 2013 року у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, вважаю за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Принцип обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обгрунтування своїх рішень.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Вважає, що посадовими особами податкової служби порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, як того вимагає ст.256 КУпАП, не вказано суті вчиненого правопорушення (суб`єктивна сторона), дата, час та місце вчинення правопорушення, не надано доказів скоєного правопорушення. Не вказано мотивів, форми вини, які є обов`язковими для встановлення судом при розгляді справи.

З огляду на презумпцію невинуватості, згідно ст. 62 Конституції України, неналежне оформлення протоколу № 125/20-40-07-30 про адміністративне правопорушення від 28.01.2025 року та матеріалів про притягнення посадових осіб до відповідальності, у відповідності до ст. 256 КУпАП, ненадання посадовими особами органу податкової служби жодного належного доказу, у відповідності до ст. 251 КУпАП, відсутності суті вчиненого правопорушення (суб`єктивна сторона), дати, часу та місця вчинення правопорушення, мотивів, форми вини, вказує, що протокол складений незаконно та справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Просить суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 1631 КУпАП на підставі ч. 1 п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши протокол та надані суду письмові докази, врахувавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшов наступного.

За змістом ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За положеннями ст. 7, 9 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд виходить з того, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини, наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (заява №16347/02, рішення від 09.06.2011, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, рішення від 30.05.2013, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Так, диспозицією ч.1 ст.1631 КУпАП встановлена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Проте, при викладенні в протоколі суті вчиненого адміністративного правопорушення, яку було уточнено, зазначено, що на підприємстві ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у том числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатом перевірки встановлено порушення платником податку ведення податкового обліку, а саме: ОСОБА_1 , працюючи головним бухгалтером ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР», порушила п.200.1, п.200.4, п.200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за листопад 2024 року на суму 11480636 гривень.

В графі «дата, час і місце вчинення правопорушення» зазначено акт від 28.01.2025 № 3697/20-40-07-05-03/41527117 за податковою адресою - Харківська область, м. Златопіль, пров. Лісозахисний, буд.8.

З викладеного вбачається, що посадовою особою у протоколі не зазначені а ні дата, час і місце вчинення правопорушення, т.я. дата та час виявлення не можу бути датою та часом його вчинення у даному випадку, а ні суть вчиненого посадовою особою ОСОБА_1 правопорушення, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 1631 КупАП, а отже, остання позбавлена права бути обізнаною у чому її звинувачують, а як результат на кваліфікований захист, а суд, в свою чергу, - об`єктивне з`ясування обставин справи, т.я. не має права редагувати чи змінювати протокол.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

На підставі вищевикладеного та за результатами дослідження наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 9, 245, 247, 280, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1631 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:М. М. Босняк