Справа № 177/292/25
Провадження № 3/177/144/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 березня 2025 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

військовослужбовця,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 231116 від 27.01.2025, ОСОБА_1 26.01.2025 о 23:29 год по вул. Центральна в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, керував автомобілем Вольксваген Пассат днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на законну вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку погодився, пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого склав 0,57 проміле, чим порушив п. 2.9 а. ПДР України.

Суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п. 2.9 а ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що має наслідком відповідальність встановлену ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, у судове засідання не прибув, але реалізувавши право на захист, залучив до участі у справі захисника Вязанкіну Н.П., яка подала до суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування клопотання захисник вказала, що ОСОБА_2 не визнає вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, заперечує обставини правопорушення, зокрема заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не був згодний з результатом тесту «Драгер», але йому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі. Сторона захисту вказала, що уповноваженим суб`єктом, в порушення ст. 251 КУпАП, не надано допустимих доказів на підтвердження вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Неявка ОСОБА_1 до суду не перешкоджає розгляду справи згідно ст. 268 КУпАП.

Розглянувши клопотання сторони захисту, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться в вину порушення п. 2.9 а ПДР України, який забороняє керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, в диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП сформовано окремі склади правопорушень, вчинення яких має наслідком відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано саме як порушення п. 2.9 а ПДР України - керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що має наслідком відповідальність встановлену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення є за своєю суттю формулюванням обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з чим, розглядаючи дану справу, суд виходить зі змісту того обвинувачення, що сформульовано в протоколі про адміністративне правопорушення суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме з обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні порушення п. 2.9 а ПДР України, за ознаками керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що має наслідком відповідальність встановлену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура виявлення у водіїв ознак сп`яніння, а також проведення огляду на стан сп`яніння, деталізована в підзаконному нормативно правовому акті, а саме Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до п.п. 2 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляду та стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Тобто, законодавством визначена чітка процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка вимагає від уповноваженого суб`єкта, в даному випадку працівника поліції, у разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія, тобто особи, яка керує транспортним засобом, запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Порядок проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі регламентований розділом ІІІ Інструкції. Згідно п. 16 розділу ІІІ Інструкції, за результатами медичного огляду складається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Тобто, за умови, що водій не погодився з результатом огляду проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу на місці події, надав згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, пройшов такий огляд та за його наслідками складено висновок про перебування останнього в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, суб`єкт уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення уповноважений стверджувати про перебування особи водія у стані алкогольного сп`яніння та кваліфікувати її дії як порушення п. 2.9 а ПДР України.

Якщо ж особа, яка пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений поліцейським на місця події та не погодилася з результатом такого огляду, їй запропоновано пройти огляд у медичному закладі, але вона від такого огляду відмовилася, то дії такої особи мають бути кваліфіковані саме як порушення п. 2.5 ПДР України, тобто як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку. За умови, що особа пройшовши огляд на місці події не погодилася з його результатом та не пройшла огляд в медичному закладі, запропонований їй поліцейським, не можна стверджувати про перебування її у стані алкогольного сп`яніння, що встановлений у порядку визначеному законом, адже не погодившись з результатами огляду на місці події (заперечивши їх), особа не завершила процедуру огляду на стан сп`яніння передбачену законодавством, не пройшла огляд у медичному закладі, відмовившись від нього.

З`ясовуючи обставини даної справи, на підставі дослідження доказів наданих суду, зокрема запису з місця події наданого працівниками поліції, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, після початку комендантської години. При спілкуванні з ОСОБА_1 працівник поліції поцікавився тим, чи вживав він алкоголь, на що ОСОБА_1 відповів, що не вживав (час 23:32-23:33), робить видих на прохання інспектора поліції та наполягає на тому, що в цей день алкоголь не вживав. Працівник поліції вказав про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, не зазначаючи таких ознак, та запропонував пройти огляд на місці події за допомогою газоаналізатора, або в медичному закладі, або відмовитися від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці події та пройшов його та результат огляду склав 0,57 проміле. На питання поліцейського про те, чи згоден він з оглядом, останній в категоричній формі зазначив, що не згоден з результатом огляду проведеним поліцейським на місці події. Працівник поліції роз`яснив можливість пройти огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, але ще раз вказав про незгоду з оглядом проведеним поліцейським. При цьому, поліцейський вказав, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на основі показників приладу Драгер, при цьому зазначив, що ОСОБА_1 буде видано направлення для можливості самостійного, безкоштовного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані роз`яснення працівників поліції, що стосуються можливості водія самостійно, безкоштовно пройти огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, не ґрунтуються на вимогах закону. Працівники поліції, будучи уповноваженими працівниками органів Національної поліції, достовірно знали, що такий огляд без присутності працівника поліції, в силу ст. 266 КУпАП та п. 17 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не буде належним та достовірним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

З наданого суду відеозапису з боді-камер поліцейських слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, за процедурою визначеною ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, завершено не було, оскільки ОСОБА_1 не погодившись з результатом огляду проведеного поліцейським на місці події, відмовився від подальшого етапу огляду медичного огляду в медичному закладі, що передбачений законодавством. У зв`язку з чим, в даній ситуації, підстав для констатації факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не має, адже такий стан не доведений в порядку визначеному законодавством, процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не доведена до кінця через відмову ОСОБА_1 від подальшого проходження огляду, а відповідно його дії підлягали кваліфікації як порушення п. 2.5 ПДР України, а не п. 2.9 а ПДР України, відповідно як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку визначеному законом (за умови наявності ознак алкогольного сп`яніння), а не як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд позбавлений права змінювати зміст обвинувачення, а перекваліфікація дій ОСОБА_1 з п. 2.9а ПДР України на п. 2.5 ПДР України не ґрунтується на законі, виходитиме за межі повноважень суду, порушаватиме право останнього на захист, адже він від обвинувачення за порушення п. 2.5 ПДР України не захищався, відповідне обвинувачення йому не висувалося.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та змінювати фабулу інкримінованого особі правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції обвинувача та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Суд приходить до висновку, що суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення, перед судом, поза розумним сумнівом, не доведено факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а ПДР України, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд в медичному закладі, суд розцінює критично, оскільки вони спростовані змістом відеозапису з місця події. Однак, вказане не впливає на зміст висновків суду, обґрунтовування яких викладено вище.

Керуючись ст.ст. 7, 130, 251, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю в діях складу правопорушення за ознаками керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя М.В. Березюк