ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/38/25 Доповідач в апеляційної інстанції Батрак В.В. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрака В.В., за участю секретаря Іванцової Ю.С., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Волкової Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката Волкової Л.Г. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих

мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за наступних обставин.

Так, 04.12.2024 року о 22.50 год., в м. Херсон по вулиці Полковника Кедровського, біля будинку №12а, ОСОБА_2 керував транспортним засобом, електросамокатом «ХIAOMI», без номерного знака, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною постановою адвокат Волкова Л.Г. подала на неї апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, оскільки рахує факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП недоведеним.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - є водії механічних транспортних засобів (приводиться в рух двигуном внутрішнього згорання або іншим механічним двигуном (електричним понад 3 кВт., паровим, тощо). Натомість ОСОБА_2 використовував електросамокат потужністю електродвигуна до 1кВт, що не підпадає під поняття транспортного засобу, а поняття «електросамокат» у ПДР відсутні. Відомостей про те, що ОСОБА_2 керував іншим електросамокатом у матеріалах справи немає.

Крім того, апелянт вказує на те, що працівниками поліції з відеозапису (ВК 470119) огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився двічі за допомогою Alcotest Drager ARLM (23:06:33; 23:07:23), перший результат тесту залишено поза увагою працівниками поліції (23:06:33), тому вони запропонували ОСОБА_2 вдруге продути в прилад і при цьому використали один і той же мундштук (23:07:23), що ставить під сумнів результат проведеного тесту.

Також працівники патрульної поліції не виконали вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №139 та не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Волкову Л.Г. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, перевіривши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

ОСОБА_2 належними чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду провадження, однак до суду апеляційної інстанції не прибув. Про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП, встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст.ст.245, 251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП та прийняв правильне рішення з чим погоджується і апеляційний суд.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, підтверджується наступними доказами, зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 701752 від 04.12.2024 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №47692, 470119 з якого вбачається, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції з правомірної підстави; - чеком роздруківкою з приладу «Драгер» з допомогою якого освідчувався ОСОБА_2 з результатом 1,96 проміле; - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Всі докази наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, чек драгера, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписи містять однакові відомості щодо місця та часу проведення огляду та узгоджуються між собою.

Таким чином, зазначеними вище доказами, які містяться в матеріалах справи, спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність доказів факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом та наявність ознак сп`яніння.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , є особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому своїми діями порушив вимоги п.2.9а ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з посиланням на те, що на момент зупинки працівниками поліції, останній керував пристроєм з електродвигуном потужністю 400 Вт, який не є механічним транспортним засобом, суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №13-06 (далі - ПДР України).

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у частинах першій - четвертій статті 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанція зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Електросамокат відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» відноситься до легкого персонального електричного транспортного засобу.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.

Крім того, що стосується доводів апелянта про використання двічі одного й того ж мундштука, що ставить під сумнів результат проведеного тесту, приходжу до наступного.

Згідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису убачається, що ОСОБА_2 не заперечував факту керування електросамокатом. Працівниками поліції водій був зупинений, оскільки він рухався на електросамокаті по дорозі, для перевірки документів та з`ясування підстав перебування на вулиці в період дії комендантської години.

Під час спілкування з працівниками поліції виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим висловлено на його адресу вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру),на що ОСОБА_2 погодився. Як свідчить відеозапис, перед початком проходження огляду працівник поліції використовув новий (запакований) мундштук. Працівник поліції роз`яснив водію як проходити огляд за допомогою технічного приладу «Драгер», зазначив що здійснено прогрів приладу. За результатами огляду, прилад зафіксував 1,96 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, про що працівником поліції було повідомлено, та який не висловлював заперечень щодо отриманих результатів, не вказував, що такі результати є хибними чи б то сумнівними, від пропозиції поліцейського пройти огляд в закладі охорони здоров`я відмовився.

За результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_2 добровільно, без застосування будь-якого тиску чи б то неправомірного впливу на нього зі сторони поліцейських, підписав протокол про адміністративне правопорушення, чек драгера та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання вимог пункту 10 Інструкції, пункту 5 Порядку, працівниками поліції долучено до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд ОСОБА_2 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, тремтіння пальців рук, проведено огляд за допомогою Drager Alcotest, ARLM 7510, тест №566, результат огляду на стан сп`яніння 1,96 проміле, з результатами згоден ОСОБА_2 , також зазначено про джерела відеофіксації ПВР 470119, 476928.

Результати проходження ОСОБА_2 огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, ARLM 0340, безпосередньо зафіксовані у чекі-роздруківці, з якої убачається, що результат проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння тест №566 складає 1,96 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле.

Відео зйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Наданий відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає і повністю відтворює обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо безперервності відео зйомки.

Відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з посиланням на те, що на момент зупинки працівниками поліції, останній керував пристроєм з електродвигуном потужністю 400 Вт, який не є механічним транспортним засобом, суд визнає безпідставними.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_2 після складання протоколу не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом також є неспроможними, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що після складання протоколу поліцейські запропонували ОСОБА_2 дістатися пішки до місця свого призначення, подальші дії його пересування на відеозаписі не зафіксовані, оскільки відеозапис закінчився.

Крім того, вказані доводи апелянта не спростовують факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши зібрані докази у справі та надавши їм належну оцінку у сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.9 «а» ПДР України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції під час розгляду провадження та цілком враховані ним при постановленні відповідного процесуального рішення.

Зважаючи на викладене викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, зважаючи на що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстав для скасування оскаржуваної постанови суду, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, адвоката Волкової Людмили Григорівни залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ХЕРСОНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В.БАТРАК