НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

13 березня 2025 року Справа № 322/158/25 (Провадження № 3/322/141/25)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шиша А.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 11.02.2025 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

03.02.2025 о 00 год 16 хв в районі будинку №6 по вул. Грушевського в с-щі Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суддя вжив заходів направлених на встановлення усіх обставин цієї справи.

Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводі зазначив таке (у постанові викладені тезисно, повно зазначено в письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи):

- ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності;

- поліцейські не мали права проводити огляд ОСОБА_1 з огляду на те, що останній є військовослужбовцем і прямував на місце служби, отже огляд мав проводитися в порядку ст.266-1 КУпАП;

- ОСОБА_1 не відсторонявся від керування транспортним засобом.

Захисник також просив допитати в якості свідків ОСОБА_2 командира взводу, і ОСОБА_3 командира роти, в яких проходить службу ОСОБА_1 . Також просив долучити і дослідити копію військового квитка ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, яке відбулося 07.03.2025 суддя ухвалив вирішити питання щодо доцільності чи недоцільності допиту свідків після заслуховування пояснень ОСОБА_1 . Копія військового квитка останнього долучена до матеріалів справи.

ОСОБА_1 підтримав доводи свого захисника. Визнав факти керування транспортним засобом у час і місці вказаних в протоколі і вживання напередодні алкоголю (пива). Втім вважав, що якщо він і був у стані сп`яніння, то у легкому, і це жодним чином не впливало на швидкість його реакції і можливість нормально керувати транспортним засобом. За кермо він сів виключно тому, що його терміново викликати в підрозділ для виконання невідкладного бойового завдання. Про те, що він є військовослужбовцем і йому треба терміново з`явитися у підрозділ, він пояснював поліцейським. Після оформлення матеріалів, коли поліцейські поїхали, він знову сів за кермо, прибув у підрозділ і виконав поставлену йому командуванням задачу. Про подію були повідомлені його безпосередній ( ОСОБА_2 ) і прямий ( ОСОБА_3 ) командири. Щиро каявся, однак зазначив, що іншого варіанту у нього не було, адже його неявка в підрозділ наражала на смертельну небезпеку побратимів. Вказав, що не відсторонявся від керування транспортним засобом.

Клопотання про виклик і допит свідків було задоволено.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 07.03.2025 показав, що є командиром взводу, у якому ОСОБА_1 проходить службу, тобто є безпосереднім його начальником. На передодні події того було відпущено додому. В підрозділі існує така практика відпускати додому на відпочинок тих військовослужбовців, які є місцевими із застереженням, що у разі виникнення якоїсь складної ситуації, військовослужбовець має невідкладно повернутися у розташування підрозділу. Таких підхід є цілком доречним сприяє авторитету командирів, і підняттю морально-бойового духу особового складу. З таким військовослужбовцем проводиться відповідний інструктаж. І з ОСОБА_1 відбулась саме така ситуація. Втім вночі в зоні відповідальності їхнього підрозділу відбулося загострення ситуації тому він зателефонував ОСОБА_1 і наказав йому терміново прибути у підрозділ. Як він зрозумів в момент дзвінка ОСОБА_1 спав і він (свідок) його розбудив. Той повідомив йому, що ввечері вжив невелику кількість пива. Він (свідок) перепитав чи може це впливати на виконання ним завдань і керування транспортним засобом, ОСОБА_1 відповів, що випив зовсім трішки пива і це жодним чином не впливає на його стан. Оскільки ОСОБА_1 характеризується виключно з позитивного боку, у нього не було сумнів в правдивості його слів, тому він наказав ОСОБА_1 прибути в підрозділ будучи обережним. Останній прибув в підрозділ близько 03:00 год і виконав поставлену йому задачу. На питання судді відповів, що за умови якщо б він запідозрив, що ОСОБА_1 перебуває у стані сильного сп`яніння він би доручив виконання завдання іншій особі, однак та особа була б менш досвідченою і ризики у такому випадку би значно зросли. Можливо це завдання довелось би виконувати навіть йому самому. На питання захисника повідомив, що оскільки ОСОБА_1 є місцевим мешканцем він добре знає навколишні дороги, орієнтується на місцевості, що є вкрай важливим для виконання відповідних завдань. Позбавлення права керування ОСОБА_1 суттєво вплине на боєздатність його підрозділу. Вважає, що у даній ситуації ОСОБА_1 усе зробив правильно.

Для перевірки обставин щодо відсторонення чи не відсторонення ОСОБА_1 від керування були викликані для допиту поліцейські екіпажу СРПП ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, якими оформлювались матеріали даної справи ( ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ), які були допитані судовому засіданні 13.03.2025. В цьому ж засіданні був допитаний ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні 13.03.2025 свідок ОСОБА_3 показав, що він є командиром роти у якій ОСОБА_1 проходить службу, тобто є прямим його начальником. Про обставини події йому відомо з доповіді ОСОБА_2 . Сам він того дня ОСОБА_1 не бачив, оскільки було загострення в зоні відповідальності їх підрозділу і він був задіяний у керуванні багатьма процесами пов`язаними з діями його роти. Охарактеризував ОСОБА_1 виключно з позитивної сторони. В контексті практики короткострокового звільнення місцевих військовослужбовців надав показання аналогічні зі змістом з показаннями ОСОБА_2 . На питання судді відповів, що якщо ОСОБА_1 не міг би в силу тих чи інших причин виконати поставлену задачу, це питання якимось чином все одно вирішилось, втім на це могло піти більше часу, можливо постраждала би якість, однак воно (питання) якось би закрилось.

В цьому ж засіданні допитані поліцейські ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Останні надали показання аналогічні за змістом. Виключенням було те, що ОСОБА_4 показав, що ним було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, оскільки той пред`явив йому військовий квиток (що ОСОБА_1 заперечував), тоді як ОСОБА_5 цю обставину не підтверджував (зазначив, що ОСОБА_1 лише на словах повідомляв, що він є військовослужбовцем).

Поліцейські показали, що дійсно під час події ОСОБА_1 пояснював, що він є військовослужбовцем і що він направляється до свого підрозділу. Після встановлення у нього ознак сп`яніння, з`ясовувалось питання щодо виклику командування чи ВСП, втім ОСОБА_1 просив нікого не викликати, адже через це у нього виникнуть неприємності. Фактично йому пішли на зустріч у цьому питанні. Після складання протоколу ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом і інспектор ОСОБА_5 , знову таки, на прохання ОСОБА_1 , сів за кермо його транспортного засобу і доставив автомобіль з ОСОБА_1 до місця проживання останнього.

Поліцейський ОСОБА_4 також зазначив, що ці обставини (відсторонення від керування) з великою імовірністю були зафіксовані на реєстраторі патрульного автомобіля. До матеріалів справи цей запис не долучався, адже такої практики в цілому не існує. До того ж, на його переконання, доказове значення ці обставини не мали. Поліцейський не міг точно сказати чи збережений чи ні цей запис, оскільки не пам`ятав скільки часу записи зберігаються на спеціальному сервері.

Після допиту поліцейських ОСОБА_1 визнав факт того, що він був відсторонений від керування транспортним засобом і доставлений до місця свого проживання. Втім зазначив, що він дочекався коли поліцейські поїдуть, після цього сів за кермо і вирушив до свого підрозділу для виконання поставленої задачі.

З огляду на ці пояснення суддею не ухвалювалось рішення щодо витребування з ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області інформації про відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля на якому зафіксовані обставини після складання протоколу.

Суддею досліджено такі документи: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №794914 від 03.02.2025 (далі Протокол), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), роздруківка спеціального пристрою «Drager Аlcotest 6810» результат 1.19 (далі Роздруківка), рапорт Інспектора СРПП ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Дмитра Врубеля, копія посвідчення водія ОСОБА_1 , копія сертифікату налаштування (калібрування) алкотестера, копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, DVD-R з шістьома відеозаписами (з відеореєстра патрульного автомобіля: «WhatsApp Video 2025-02-03 at 07.35.59» далі №1, і п`ять з бодікамери інспектора СРПП: «VID23F», «VID48F», «VID49F», «VID48F», «VID48F» - далі №№2 - 6), довідка б/н б/д щодо повторності, посвідчення водія і по транспортному засобу, копія військового квитка ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння не заперечував.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень. Також ним підписані Роздруківка і Акт в графі «з результатами згоден».

На відеозаписах зафіксовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 (запис №1). Останній одразу пояснює, що він військовий і що його викликали (запис №2). Спілкування поліцейських з ОСОБА_1 під час якого останній повторював, що він є військовим, місцевим, що його викликали, перепитував чи потрібно зателефонувати командиру щоб той підтвердив ці обставини (початок запису №3). Інспектором було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння (цей же запис, тайм код 02:05). ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкоголю. Втім інспектором була висунута вимога для проходження огляду. Після цього ОСОБА_1 вказав, що ввечері коли він лягав спати дійсно вжив невелику кількість пива, втім стверджував, що він тверезий, постійно наголошуючи, що у нього обмаль часу (цей же запис, 03:03). В подальшому ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Також він зателефонував особі, яку називав «Кірюш» (є очевидним, що цією особою є ОСОБА_2 ) і повідомив про те, що був зупинений поліцейськими, для того щоб перевірити чи тверезий він чи ні. Повідомив, що він є тверезим, що все гаразд (03:35 - 03:56). Подальше проведення огляду на місці зупинки (04:25 06:10). Після отримання результатів приладу, ОСОБА_1 перепитував щодо якоїсь можливості «вирішити це питання», втім отримував від поліцейських негативну відповідь. На запитання поліцейського ОСОБА_4 відповів, що виклик ВСП не потрібен (06:20). Інспектор Врубель Д.П. наголосив на тому щоб ОСОБА_1 телефонував командиру, для повідомлення про те, що він відсторонений від керування. ОСОБА_1 спочатку уникав відповіді щодо згоди чи не згоди з результатом огляду, постійно перепитував щодо можливості «вирішення питання», втім пізніше відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я і зазначив, що згоден з результатом огляду (цей же запис, 07:20). Згодом ОСОБА_1 ще раз зателефонував особі, яку називав «Кєря» і просив щоб поїхав «Бро», повідомив, що розповість пізніше про те, що трапилось, казав, що все гаразд. Коли ОСОБА_1 підвищив голос поліцейський ОСОБА_4 знову перепитав чи потрібно визивати ВСП, на що той відповів негативно. Після цього інспектор Врубель Д.П. і ОСОБА_1 фактично домовились про те, що в разі якщо останній буде поводить себе спокійно, вони (поліцейські) складуть протокол, та допоможуть йому ( ОСОБА_1 ) доїхати додому. Подальше складання матеріалів, під час якого ОСОБА_1 періодично просить поліцейських не складати протокол і відпустити його. ОСОБА_1 наголошує, що він, так би мовити, не за власним бажанням сів за кермо, що його викликали. Інспектор Врубель Д.П. пояснює ОСОБА_1 , що треба було повідомити командира, що він не може приїхати, оскільки він випив. Пізніше ОСОБА_1 знову спілкується по телефону з особою, яку називає «Кєря», каже що все нормально, що тоді приїде вранці, розбиратися по машинам, пояснює, що його відвезуть додому (кінець запису №3, початок запису №4). Після цього ОСОБА_1 підписує документи (вочевидь роздруківку і Акт, початок запису №4), поліцейський ОСОБА_4 роз`яснює йому права (цей же запис, 00:52 01:32). ОСОБА_1 пояснював, чому саме його викликали для виконання цього завдання. Подальше складання матеріалів (решта запису №4 і запис №5). Після складання протоколу, він був зачитаний ОСОБА_1 , підписаний останнім. Також ОСОБА_1 виданий тимчасовий дозвіл (запис №6, 06:40 09:50). На питання інспектора Врубеля Д.П. хто буде забирати автомобіль, ОСОБА_1 просить надати йому можливість самостійно доїхати додому, інспектор відмовляє, після чого ОСОБА_1 просить інспектора відвезти його і пояснює куди саме (кінець цього запису).

Заслухавши ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Суддя критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_2 в контексті того, що перший повідомив другого, коли ОСОБА_2 викликав ОСОБА_1 , про те що він вживав алкоголь, адже ці пояснення і показання спростовуються інформацією, яка зафіксована на відеозаписах.

Встановлено, що ОСОБА_1 є досвідченим військовослужбовцем, який відповідає своїй посаді і позитивно характеризується своїми командирами. Обидва командира наголошували, що ОСОБА_1 на своїй посаді має вкрай важливе значення для підрозділу. Отже ОСОБА_2 є особою, яка і суб`єктивно і об`єктивно зацікавлена в результаті розгляду цієї справи.

На переконання судді дана ситуація виникла не тому, що до події ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про вживання ним невеликої кількості пива, а навпаки, саме через те, що він взагалі не повідомляв про вживання ним алкоголю коли його викликали в підрозділ.

Достеменно перевірити чи виконав ОСОБА_1 відповідну бойову задачу, чи її виконала інша особа, не має можливості, втім навіть якщо задача була виконана саме ОСОБА_1 це не свідчить про існування у вказаному випадку крайньої необхідності, адже обидва командира пояснили, що задача могла бути виконана кимось іншим.

Посилання захисника на положення ст.266-1 КУпАП як підставу для закриття провадження є помилковими.

Згідно з ч.1 ст.235-1 КУпАП Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.

Положеннями ч.ч.1 - 3 ст.266-1 КУпАП визначено, що військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Проте, за порушення, зокрема правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Також, статтею 15 КУпАП передбачено, що при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності. За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Оскільки у стані сп`яніння увага та швидкість реакції знижуються, а відтак водій не здатен належним чином виконувати вимогу п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є таким, що стосується правил забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналіз наведених норм матеріального і процесуального закону вказує на те, що військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП на загальних підставах, за винятком військовослужбовців строкової служби, що окремо передбачено статтею 15 КУпАП.

Отже той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і направлявся в підрозділ для виконання бойової задачі не свідчить про порушення порядку проведення його огляду і неможливість складання працівниками поліції щодо нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, адже спеціальним суб`єктом вказаного правопорушення є водій, або інша особа, яка керує транспортним засобом, а не військовослужбовець.

Водночас керування військовослужбовцем транспортним засобом в стані сп`яніння (або з ознаками сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння) під час виконання обов`язків військової служби, утворює ідеальну сукупність адміністративних правопорушень, передбачених статтями 130 та 172-20 КУпАП.

Враховуючи наведене, у поліцейських були законні підстави вимагати у водія ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння (запах алкоголю), проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП. Водночас положення статті 266-1 КУпАП у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки ОСОБА_1 не притягався до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-20 КУпАП.

Грубих процесуальних порушень з боку поліцейський, суддею не встановлено, а наведені захисником доводи і обставини, або є необґрунтованими, або ж носять формальний характер і не дають підстав для закриття провадження у справі.

Згідно з приміткою ст.22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень зокрема, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (до яких відноситься і положення ст.130 КУпАП).

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає для водіїв міру адміністративної відповідальності у виді стягнень (основного і додаткового) - штраф в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Безальтернативність міри адміністративної відповідальності визначеної санкцією ч.1 ст.130 КУпАП унеможливлює застосування щодо винної особи основного стягнення без додаткового, отже з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя вважає необхідним піддати ОСОБА_1 цим видам стягнень.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст.40-1, 283 - 285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

піддати ОСОБА_1 адміністративним стягненням у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанові не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 19.08.2017 Центром 2344, зберігати згідно з Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1086.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов