Номер провадження: 33/813/212/25
Номер справи місцевого суду: 496/5578/24
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката - Морозова Вадима Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника адвоката Морозова Вадима Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 07.08.2024 о 17:30 год на автодорозі Одеса-Рені траса М-15, с. Маяки, по вул. Преображенській 24д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lada Niva» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановеному законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest, прилад № 0196, результат тесту 1,81 %. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Морозов В.Ю., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги є те, що:

- ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

- суд першої інстанції знехтував тим, що в протоколі містяться порушення та процедура огляду проводилася з порушенням Інструкції;

- працівники поліції здійснювали психологічний тиск відносно ОСОБА_1 ;

- матеріали справи не містять належного відеодоказу ознак алкогольного сп`яніння;

- не вбачається факт належного керування транспортним засобом;

- поліцейські не роз`яснили права та порядок проходження освідування;

- в протоколі не вказано модель, номер та серії засобу, яким велася відеофіксація та не відомо чи сертифікований застосований засіб, тому не може вважатися належним та допустимим доказом;

- не було залучено свідків;

- в матеріалах справи не міститься повний (безперервний) фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції;

- не було виписано направлення на медичний огляд до лікарні;

- не вилучали посвідчення та не видавався тимчасовий дозвіл.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Морозов В.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 577972 від 07.08.2024 року, відповідно до якого 07.08.2024 року о 17.30 год. на автодорозі Одеса-Рені траса М-15, с. Маяки, по вул. Преображенській 24д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lada Niva» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest, прилад № 0196, результат тесту 1,81 %. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився;

відеозаписом з місця події, з якого вбачається що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції підтвердив керування ним транспортним засобом, також підтвердив, що вживав алкогольні напої перед тим як сів за кермо. Погодився пройти тест на визначення ступеню алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», з результатом тесту згоден, від подальшого проходження огляду відмовився; результатом від 07.08.2024 року огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» 1,81 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння 1,81 %, та з результатом огляду згоден, що підтверджується підписом ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відповідно до відомостей інспектора сектору адміністративної практики ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Т. Коротнян, встановлено, що документ «посвідчення водія» на ім`я ОСОБА_1 видане; роздруківкою «Армор».

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 577972 від 07.08.2024 року, відповідно до якого 07.08.2024 о 17.30 год на автодорозі Одеса-Рені траса М-15, с. Маяки, по вул. Преображенській 24д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lada Niva» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest, прилад № 0196, результат тесту 1,81 %. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Роз`яснено права та повідомлено про розгляд справи. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив з порушенням згоден. Вказаний протокол ОСОБА_1 особисто підписав (а.с. 1);

- чеком приладу «Drager», прилад - ARLH- 0196, принтер - ARLH- 0201, тест № 688, останнє калібрування - 2023.11.28, рік, місяць, день - 2024.08.07 18 год 27 хв, результат якого 1,81 проміле (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння 1,81 %, з результатом огляду згоден, що підтверджується підписом ОСОБА_1 (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від огляду якого відмовився (а.с. 4);

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої перед керуванням транспортним засобом, відповів «Так». На запитання: «Яким транспортним засобом ви керували?», відповів: «Нива лада тревел». Потім запропонували пройти тест, результат якого показав - 1,81%. Згодом поліціянт запитав, чи поїдемо в медичний заклад чи згоден з результатами, на що ОСОБА_1 погодився з тестом (18:29:13 хв). Згодом роз`яснили, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Щодо доводів, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то з відеозапису вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад та запитав, чи згоден він з тестом, на що ОСОБА_1 відповів: «Так» (18:29:13 хв), тобто ОСОБА_1 погодився з такими результатами, а отже проходження огляду в медичному закладі за змістом ч. ст. 266 КУпАП не є обов`язковим.

Щодо того, що суд першої інстанції знехтував тим, що в протоколі містяться порушення процедури огляду Інструкції, то апеляційний суд не вбачає таких порушень. Співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Довід, що працівники поліції здійснювали психологічний тиск відносно ОСОБА_1 , є безпідставним, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами. Більш того, як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, в судовому або відомчому порядку такі дії поліціянтів він не оскаржував.

Доводи, що матеріали справи не містять належного відеодоказу ознак алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, та слід зауважити, що відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 поліцейський, керуючись суб`єктивним критерієм сприйняття щодо перебування особи в стані сп`яніння, на підставі виявлення ним відповідних ознак такого сп`яніння проводить медичний огляд.

Оскільки, відповідно до результатів драгера, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, поліцейським обґрунтовано було запропоновано пройти такий огляд. Крім того, ОСОБА_1 сам зазначив, що вживав алкогольні напої (17:52:08 хв).

Щодо доводу, що не вбачається факт належного керування транспортним засобом, апеляційний суд зазнає, що з досліджуваного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції поводився саме як водій транспортного засобу та не заперечував факт керування. На запитання: « Яким транспортним засобом ви керували?», відповів: «Нива лада тревел», тобто особисто підтвердив факт керування.

Крім того, з моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, убачається, що по подіях 07.08.2024 о 17:30, тобто в той же день, відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 124 КУпАП .

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Як пояснив ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, він не оскаржував таку постанову.

Зазначена постанова має преюдиційне значення для суду під час розгляду цієї справи.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Отже, факт керування транспортним засобом є доведений і не потребує доказування.

Довід, що поліцейські не роз`яснили права, спростовується матеріалами справа, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого в графі щодо роз`яснення прав ОСОБА_1 розписався, а щодо того, що не роз`яснили порядок проходження освідування, то нормами КУпАП та Інструкцією не визначено обов`язок для працівників поліції роз`яснювати такий порядок.

Щодо того, що в протоколі не вказано модель, номер та серії засобу, яким велася відеофіксація та не відомо чи сертифікований застосований засіб, тому не може вважатися належним та допустимим доказом.

Так, в протоколі зазначено, що до нього додаються, серед іншого, відео без вказання на марку, модель та серію, однак це не має суттєвого значення для справи та автоматично не свідчить про недопустимість доказів відеозапису, наявних в матеріалах справи.

Долучені відеозаписи повністю відображають події, що відбувалися 07.08.2024 щодо складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний відеозапис є належним доказом у справі, оскільки на ньому безперервно та чітко зафіксовані факти: встановлення особи водія, проходження зі згоди водія огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, складення протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з ним. Зафіксовані відеозаписом обставини, надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі. Тобто, посилання захисника є необґрунтованими та такими, що не вливають на висновок суду першої інстанції.

Щодо посилання захисника, що не було залучено свідків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів, проводить огляд у присутності двох свідків. Як вбачається, до матеріалів справи долучений відеозапис, тому залучення свідків не є обов`язковим.

Всупереч доводу, що в матеріалах справи не міститься повний (безперервний) фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд зазначає, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, відтак суд критично поставився до тверджень сторони правопорушника про те, що технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, є неналежним доказом.

До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється разом із протоколом про вчинення адміністративного правопорушення.

Твердження, що не було виписано направлення на медичний огляд до лікарні, спростовується матеріалами справи а.с. 4.

Апеляційний суду не бере до уваги доводи захисника щодо того, що не вилучали посвідчення та не видавався тимчасовий дозвіл, оскільки дане посилання не впливає на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння належним та допустим доказом у справі.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Морозова Вадима Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова