Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/159/25
Категорія ч.5 ст.122 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Забродського Бориса Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2024 року, якою його визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 445,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 19.09.2024 о 19 год 14 хв в м Житомирі, по вул В. Бердичівській, 39, керуючи транспортним засобом Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , створив аварійну обстановку водію транспортного засобу BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим змусив його різко змінити швидкість та напрямок руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи. Після ознайомлення з матеріалами справи вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а досліджені судом докази, які покладені в основу його обвинувачення не відповідають фактичним обставинам справи, не є належними і достатніми для висновку про його винуватість. Зокрема, фотозображення від 19.09.2024, на якому зафіксовані транспортні засоби, включаючи і автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідає дорожній обстановці, яка зафіксована патрульним поліцейським по вул. В. Бердичівська, 39, м. Житомир, як місце ДТП, а тому, на думку апелянта, є неналежним доказом. Вважає, що службові особи сфальсифікували докази. Так, дата відібрання пояснення у ОСОБА_2 від 10.10.2024, в якому вказується номерний знак його автомобіля, співпадає з датою витребування фотозображення цього автомобіля на іншій ділянці вулиці м. Житомира, що не відповідає місцю ДТП за участю ОСОБА_3 . В той же час, у поясненні від 19.09.2024 не вказувалась ні марка автомобіля, ні його номерний знак, який за словами водія створив аварійну ситуацію. Вважає, що кваліфікувати дії водія, який створив аварійну обстановку може лише посадова особа (поліцейський), яка була очевидцем такого правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який заперечив свою причетність до події, захисника Забродського Б.І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши її доводи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується достатніми доказами, які б в сукупності дозволяли встановити обставини, які підлягають доказуванню у справі.

Зокрема, як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №157963 від 24.10.2024, згідно якого, ОСОБА_1 19.09.2024 о 19 год 14 хв в м Житомирі, по вул В. Бердичівській, 39, керуючи транспортним засобом Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , створив аварійну обстановку водію транспортного засобу BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим змусив його різко змінити швидкість та напрямок руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.1-3);

письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 10.10.2024 року, згідно яких 19.09.2024 близько 19 год 14 хв він був пасажиром в автомобілі з номерним знаком НОМЕР_2 . Рухалися в правій полосі по вільному коридору по вул. Бердичівська в напрямку вул. Михайлівська. Автомобіль сірого кольору марки Toyota на повороті підрізав їх автомобіль, не вказавши свій маневр сигналом повороту. Під час гальмування їх автомобіль повело на тротуар та вони врізалися в стовп. Додав, що номер автомобіля через яке сталося ДТП АМ 3330 АR, Toyota Avensis, сірого кольору (а.с.5);

письмові пояснення ОСОБА_3 від 19.09.2024 року, який на місці події пояснив, що рухався по вул. В. Бердичівській в сторону до вул. Михайлівської в правій полосі зі швидкістю приблизно 40 км/год. Автомобіль, який їхав в лівій полосі, на повороті почав перестроюватись в праву полосу, чим створив аварійну ситуацію. Автомобіль виїхав на його смугу, він намагався загальмувати і його автомобіль повело до узбіччя де зіштовхнувся зі стовпом. Водій, який створив аварійну ситуацію, не реагував на звуковий сигнал (а.с.13);

фотозображення (а.с.7);

реєстраційну картку ТЗ (а.с.9);

копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 132726 від 19.09.2024 року відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП (а.с.10);

копію схеми місця ДТП від 19.09.2024 року, який підписаний ОСОБА_3 та працівником поліції. Згідно схеми ДТП, BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження в переднє праве крило, передній капот, поріг правий передній, правий диск колеса, розбито переднє бокове скло, передній бампер, передня права блок фара. На схемі відображено місце розташування автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , житловий будинок, електроопора 15/35, сліди гальмування (а.с.11,12);

копію рапорту інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Житомирській області ДПП Б. Яременка , згідно якого, під час несення служби 19.09.2024 близько 20 год 20 хв було отримано виклик зі служби 102 про ДТП по вул. В. Бердичівській поблизу будинку 39. Прибувши на місце події було виявлено, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в правій смузі руху в бік вулиці Михайлівська, будучи піджатим транспортним засобом (номерний знак та який транспортний засіб водій не запам`ятав), який рухався в крайній лівій смузі руху в попутному напрямку не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з електроопорою. На місці події було складено схему місця ДТП, відібрано пояснення та на водія ОСОБА_3 складено адміністративні матеріали за ст.124 (а.с.14).

Разом з тим, вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, виходячи із наступного.

Диспозиція ч.5 ст.122 КУпАП передбачає склад адміністративного правопорушення, як порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Згідно п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Вимога даного пункту Правил дорожнього руху встановлює повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.5 ст.122 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа відносно якої складено протокол, порушила правила дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив суду, що не був учасником даної події, і вину у вчиненні правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП не визнає.

У своїх поясненнях, відібраних на місці пригоди, ОСОБА_3 марку та державний номерний знак транспортного засобу, який створив аварійну обстановку не вказав.

Свідки події, зазначені у протоколі, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в цей день допитані не були. Свідок ОСОБА_4 працівниками поліції не викликалась та щодо обставин події не допитувалась.

На схемі ДТП автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зображено, а фото, яке міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано о 19 год 20 хв 19.09.2024 автомобіль Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , не відповідає дорожній обстановці місця ДТП.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , пасажира автомобіля BMW, які він надав 10.10.2024, та протокол про адміністративне правопорушення, не дають можливості з достатньою впевненістю встановити всі обставини правопорушення та особу, яка його вчинила.

Отже, об`єктивних та переконливих доказів, які б давали підстави для висновку, що саме ОСОБА_1 створив аварійну обстановку за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин суду не надано.

Слід зазначити, що згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та збирати докази, оскільки це суперечить принципу справедливого судового розгляду, змагальності та об`єктивності розгляду справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява №39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт порушення правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову місцевого суду слід скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич