КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року

справа № 357/14977/24

провадження № 33/824/1130/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні вимог посилається на те, що суд першої інстанції поверхнево розглянув справу, не здійснив повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Також зазначає, що транспортний засіб скаржника було зупинено безпідставно, рапорт не містить причин зупинки, на відеозаписі відсутні дії, які можна визначити, як порушення Правил дорожнього руху, крім того до протоколу не додані докази притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, тобто інспектор належним чином не задокументував факт законності зупинки. Відеозапис не є безперервним, тобто відбулось вимкнення і ввімкнення камери, районним судом вказана обставина не врахована. Звертає увагу, що дії працівників поліції були протиправними, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами вини. Крім цього, у протоколі зазначено не вірна адреса місця вчинення правопорушення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Шовкопляс С.П. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.09.2024 року о 00 год. 04 хв. в м. Біла Церква, по вул. Першотравнева, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Dragerводій категорично відмовився, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у КНП «Володарська лікарня», за адресою: смт Володарка, вул. Коцюбинського, 25, висновок №30 від 29.09.2024 року, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР, і вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 29.09.2024, серія ЕПР1 № 139677;

- висновком № 30 від 29.09.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2025 року;

- Рапортом поліцейського;

- відеозаписом із нагрудної камери поліцейського від 29.09.2024.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Згідно п. 2, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 16, 17, 19, 20, 21 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновку КНП «Володарська лікарня»щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 30 від 29 вересня 2024 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм пункту 2.9 А ПДР України.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

З наявного відеозапису, вбачається, що працівниками поліції неодноразово запропоновано ОСОБА_1 проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, на що останній спочатку погодився та самостійно обрав собі мундштук, але потім повідомив, що пройде огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що у рапорті поліцейського відсутня причина зупинки, на відеозаписі відсутні будь-які дії, які можна визначити, як порушення Правил дорожнього руху, а також до протоколу не додані докази притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, тобто Інспектором належним чином не задокументовано та не доведено факт законності зупинки.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції поверхнево розглянув справу, не здійснив повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи спростовуються тим, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Наявність, на думку апелянта, у діях працівників поліції порушень, а саме не зазначення в рапорті причини зупинки транспортного засобу, не звільняє водія від обов`язку виконати вимоги поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те що працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб, судом не береться до уваги, оскільки на даний час в державі діє військовий стан, під час якого працівники поліції мають право на зупинку транспортних засобів для забезпечення гарантій безпеки громадян. Крім того, ОСОБА_1 керував транспортним засобом після опівночі, в той час як вже діяла комендантська година, про що свідчить відеозапис з бодікамери поліцейського,

Окрім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом, де вбачається як працівники поліції зупиняють транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Таким чином, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З наведених обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяКінець форми