Справа №487/9658/24
Провадження №3/487/102/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо,

за ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.10.2024 серії ЕПР1 №151152, 15.10.2024 о 00 год. 00 хв. в м. Миколаєві по вул. 7 Поперечній, водій ОСОБА_1 керуючи т/з Кіа Magentis д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого місце події залишив. Вказаним ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив суду, що 15.10.2024 він керував т/з Кіа Magentis д.н.з. НОМЕР_1 по вул. 7 Поперечна в правій смузі руху, по обидві сторони дороги були припарковані автомобілі. Другий учасник ДТП ОСОБА_2 керував т/з Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 та під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу і допустив зіткнення з його т/з, внаслідок чого в т/з Кіа Magentis д.н.з. НОМЕР_1 склалося дзеркало і він відчув стук по кузову автомобіля. Проїхавши приблизно 30 метрів він побачив, що за ним рухається т/з Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 і він вимушено зупинився. ОСОБА_2 повідомив йому про те, що сталося зіткнення їх т/з та в нього пошкоджене дзеркало заднього виду і звинуватив його в ДТП, після чого викликав працівників поліції. Він відмовився компенсувати вартість пошкодженого дзеркала, так як вважає саме ОСОБА_2 винним у ДТП. Зазначив, що в нього пошкодження відсутні.

13.01.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Савченко О.В. надав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначивши, що свідки та потерпілі не зазначені, також відповідно до наявної в матеріалах справи схеми місця ДТП на ній зафіксована інша ділянка місцевості, ніж зазначено в протоколі м. Миколаїв вул. 7 Поперечна, 1 та перехрестя з вул. Январьова. Фіксація місць розташування та напрямок руху т/з на схемі не здійснена, місце зіткнення відсутнє, пошкодження відсутні.З протоколу є незрозумілим, за яких обставин, в якому місці і в яких саме час , і скільки разів ОСОБА_1 став учасником ДТП , які транспортні засоби та водії в ньому приймали участь і після якої саме ДТП - 15.10.2024 о 00 год. 00 хв. в м. Миколаєві по вул. 7 Повздовжня 1, чи 15.10.2024 без зазначення часу в .Миколаєві, Заводський район вул.7 Поперечна 1, в нього виник обов?язок передбачений п.2.10а ПДР України - негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Суть адміністративного правопорушення в протоколі невикладена. Як слідує із пояснень ОСОБА_1 він не відчув факту зіткнення з іншим транспортним засобом і продовжив рух на незначну відстань. Намірів ухилятись від офіційного розслідування цієї події в нього не було. Тобто він не усвідомлював виникнення в нього обов`язку передбаченого п.2.10а ПДР України, а відсутність пошкоджень на його т/з об`єктивно підтверджують його пояснення. Просив розгляд справи проводити без участі ОСОБА_1 та його захисника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлялась своєчасно належним чином про час та місце розгляду справ.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Савченка О.В. та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 122-4 КупАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.10.а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

На схемі ДТП до протоколу від 15.10.2024 зафіксовано ймовірне місце зіткнення т/з Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 з т/з Кіа Magentis д.н.з. НОМЕР_1 по вул. 7 Поперечній на якій з обох сторін вулиці схематично зображено з обох сторін припарковані автомобілі .

Надані в судовому засіданні пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, клопотання захисника, відомості з протоколу ЕПР1 №151106 від 15.10.2024, схемі ДТП до протоколу від 15.10.2024 не дають суду підстав вважати поза розумним сумнівом, що ДТП сталося саме з вини водія т/з Кіа Magentis д.н.з. НОМЕР_1 та відповідно наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

А відтак ставити у провину ОСОБА_1 вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яке викладено в протоколі про адміністративне правопорушення від 15.10.2024 серії ЕПР1 № 151152 у суду не має підстав, оскільки вказане адміністративне правопорушення безпосередньо пов`язане з адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 124 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи наведене, суд вважає наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП не доведеним, оскільки вони не ґрунтується на об`єктивних даних, що є у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю події адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 221, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя: С.М. Афоніна