П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2025 р. Справа № 596/1959/24

Провадження № 3/596/33/2025

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р., захисника адвоката Вальчук М.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Гусятинського відділення поліції №3 (смт. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 19.11.2024 року о 23 годин 41 хвилина с. Нижбірок, вул. Молодіжна Чортківського р-ну (дорога 12002) керував транспортним засобом марки АУДІ н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alkotest 6820, проба позитивна, результат 0,28 ‰, тест №2112. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовся та погодився з рехзультатом огляду, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судові засідання повторно не з`явився. Від захисника адвоката Вальчук М.М. надійшло клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Клопотання обґрунтоване тим, що в матеріалах справи відсутня інформація у зв`язку із чим працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним ПДР України, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи відсутній сертифікат відповідності на прилад Alkotest 6820. Згідно відповіді на адвокатський запит ДУО «Політехмед» станом на 19.11.2024 року сертифікат відповідності був не чинний, у зв`язку із закінченням терміну дії.

На думку захисту, технічне обслуговування (перевірка калібровки) газоаналізатору «Alkotest 6820» має проводитись кожні шість місяців, згідно вимог інструкції з експлуатації даного технічного засобу, оскільки відповідне передбачено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності.

Як вбачається із роздруківки Drager Alkotest 6820 вказаний пристрій, за допомогою якого працівник поліції проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив калібрування 13 лютого 2024 року. Тобто на день проведення тесту із ОСОБА_1 пройшло більше, ніж шість місяців з останньої дати калібрування. Також в роздруківці з Драгеру вказано, що він додається до протоколу №3511489, що не відповідає дійсності, оскільки протокол щодо ОСОБА_1 складено серії ЕПР 1 №177723.

Також, відповідно до Інструкції до приладу «Drager Alkotest 6820» технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря, зокрема: при температурі від мінус 5 до +50 градусів Цельсія у діапазоні вимірювання від 0 до 0,84 % (проміле) реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,24 + 0,042 % (проміле), тобто у межах від 0,2 до 0,28 % (проміле).

Відтак, вважає, що показники газоаналізатора Drager Alkotest 6820 не можуть вважатися допустимим доказом. Відтак результат огляду 0,28 %о згідно роздруківки з газоаналізатора та сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Просить суд також врахувати, що положень статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 р.

В судовому засіданні захисник адвокат Вальчук М.М. підтримала подане клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши клопотання та письмові докази, заслухавши позицію захисника, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до приписів п. 2.9А Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі -Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177723 від 20.11.2024 року, згідно якого водій ОСОБА_1 19.11.2024 року о 23 годин 41 хвилина с. Нижбірок, вул. Молодіжна Чортківського р-ну (дорога 12002) керував транспортним засобом марки АУДІ н.з. НОМЕР_2 кк в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alkotest 6820, проба позитивна, результат 0,28 ‰, тест №2112. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовся та погодився з результатом огляду, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Як встановлено, протокол про адміністративне правопорушення сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

З рапорту інспектора СРПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Романенка В. від 20.11.2024 вбачається, що 19.11.2024 року, спільно із лейтенантом поліції Олександром Вороною, на службовому автомобілі Рено Дастер, н.з 09-10, близько 23:41 по вулиці Молодіжній села Нижбірок Чортківського району, Тернопільської області, було зупинено а/м АУДІ 100 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за те що в темну пору доби здійснював рух т.з з номерним знаком, який був не достатньо освітлений, що не дало можливості чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів. При перевірці документів встановлено, що водій не має при собі посвідчення водія відповідно категорії на право керування даним транспортним засобом, а також під час спілкування, у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які супроводжувалися запахом алкоголю з порожнини рота, поведінкою яка не відповідала обстановці та почервонінням очей. З даного приводу водієві запропоновано пройти огляд *на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки т.з., за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 ARLJ 0571, на що водій погодився. Результат тесту 0,28 проміле, проба позитивна. Водій з результатом тесту згідний. Відносно ОСОБА_1 складено протокол серія ЕПР1 №177723 за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено адміністративну постанову серії ЕНА №3511489 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Пояснення, викладені у рапорті працівника поліції підтверджуються та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, як встановлено, огляд на визначення стану сп`яніння поліцейським проводився за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest 6820" зав. номер ARLJ-0571, тест №2212. Огляд проведено відповідно до вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735. Результат приладу показав 0,28‰, про що складено Акт.

Згідно акту водій ОСОБА_1 підлягав огляду у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота. В графі «з результатами огляду згоден» ОСОБА_1 проставлено підпис.(а.с.5).

Після роздрукування на папері показників приладу "Drager Alcotest 6820", ці результати долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. Тест №2212. (а.с.3).

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі відмовився.(а.с.6).

Як слідує із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3511489 від 19.11.2024 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4).

Факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння саме 19.11.2024 року о 23 годин 41 хвилина с. Нижбірок, вул. Молодіжна Чортківського району (дорога 12002) об`єктивно підтверджується також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Так, даними відеозаписів зафіксовано як транспортний засіб марки Volkswagen зупинено поліцейськими патрульної поліції 19.11.2024 о 23.41. Водія ОСОБА_1 детально поінформовано про підставу зупинки її транспортного засобу.

Поліцейськими ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави зупинки та огляду, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також права та обов`язки, передбачені ст.63 КУ, ст.268 КУпАП.

При перегляді відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 проходить процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою «ALCOTEST 6820» №ARLJ-0571, після продування якого результат приладу показав 0,28 ‰, про що поліцейським вголос озвучено особі, та озвучив № тесту 2212 ОСОБА_1 погодився з результатами. Пояснив, що вживав пиво. Відмовився проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння.

З досліджених відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що відеозапис є безперервним та відображає повну картину щодо фіксації події вчиненого адміністративного правопорушення, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

Зміст оглянутого відео повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисту про те, що наявність незначного перевищення рівня алкоголю (0,08‰) відноситься до законодавчо встановленої похибки показань технічного приладу Alcotest Drager 6820 № ARLJ-0571, суд визнає необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до даних щодо технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6820» границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0.02 проміле - у діапазоні від 0 до 0.2 проміле; відносна похибка +/- 10% - у діапазоні понад 0.2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0.04 проміле - у діапазоні від 0 до 0.4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.4 проміле.

З огляду на те, що у ОСОБА_1 виявлено 0,28 ‰, що, навіть з урахуванням похибки для технічного приладу «Drager Alcotest 6820» ( +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле), перевищує допустиму кількість алкоголю в організмі, у суду відсутні підстави вважати, що такий цифровий показник може бути викликаний похибкою.

Щодо посилань сторони захисту на положення Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, суд зазначає наступне.

Статтею 8 пунктом 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У пункті 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже наведена норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

За таких обставин, посилання скаржника на положення Віденської Конвенції є безпідставними.

Твердження сторони захисту на те, що прилад «Drager Alcotest 6820», за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння, востаннє проходив перевірку калібровки 13 лютого 2024 року, а тому 6 місячний термін використання приладу закінчився, при цьому огляд ОСОБА_1 було проведено 19 листопада 2024 року, тобто з порушенням встановленого в Інструкції шестимісячного строку, а тому його показники не можуть бути достовірними, та не доказують вину, суд до уваги не приймає, виходячи з такого.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Зі змісту ч.ч. 1,2 ст. 17 цього ж Закону вбачається, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал)(пункт 17).

Повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (пункт 18).

Згідно Порядку встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1195, міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (це проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам(пункт 2).

Міжповірочні інтервали за категоріями законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюються Мінекономіки для забезпечення надійних результатів вимірювань протягом визначеного проміжку часу (пункт 3 Порядку).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.

З матеріалів справи вбачається, що остання повірка (калібрування) приладу «Drager Alcotest 6820» прилад № ARLJ-0571, відбулась 13 лютого 2024 року, тобто на час проведення огляду на стан сп`яніння - 19 листопада 2024 року міжповірочний інтервал, визначений законодавчо, не сплив, отже експлуатація вказаного засобу вимірювальної техніки здійснювалась працівниками поліції з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах.

Є також необґрунтованими твердження захисника про недопустимість як доказу роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6820», оскільки в ньому невірно зазначено № протоколу. Як встановлено, зазначений доказ має всі необхідні реквізити, і відсутні обґрунтовані сумніви вважати, що зазначений тест не складався та не видавався під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та в його присутності, що підтверджується відеозаписом.

На переконання суду, відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення, який суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не підлягає до задоволення.

ЄСПЛ в рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

За вказаних обставин суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, шляхом накладення на нього адміністративного стягнення в межах її санкції.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень на транспорті, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На думку суду, застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення прав керування є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст.130, 280,283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) (Отримувач коштів: ГУК у Терноп.обл/Терноп.обл./21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0019001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300) який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. Повний текст постанови складено 12.03.2025.

Суддя Гусятинського районного суду Ірина ЛИСЮК