Справа № 149/265/25
Провадження № 33/801/263/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Медяного В.М., за участю адвоката Костюка С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Костюка С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП,

установив:

Оскаржуваною постановою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Костюка Сергія Миколайовича про закриття провадження у справі, визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП, та з урахуванням ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, адвокат Костюк С.М. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та зроблений судом за відсутності належних та допустимих доказів винуватості у вчиненні правопорушень. Вказує, що протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам ч. 2 ст. 25 КУпАП, оскільки їх було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Також вважає, що протоколи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в них відсутні докази вручення другого екземпляру, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст. 254 КУпАП.

Посилається на те, що відеозапис не відображає екран каси самообслуговування, що не дає змогу зробити висновок чи вводила ОСОБА_1 неправильну інформацію про кількість придбаних товарів та чи є це технічною помилкою терміналу самообслуговування.

Вважає помилковим висновок суду про те, що дії ОСОБА_1 носить систематичний характер, оскільки ні відеозапис, ні будь-які інші матеріали справи не містять такої інформації.

У судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Костюк С.М. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП. Не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що відповідальність за частиною 1 статі 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД № 678083, 678084 від 14.01.2025 у яких викладено обставини правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, наявні відмітки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, від підпису протоколів та отримання їхніх копій ОСОБА_1 відмовилася;

-рапортом та протоколом прийняття заяви про правопорушення, якими зафіксовано повідомлення ОСОБА_2 про вчинення крадіжок;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.12.2024, яка повідомила про обставини вчинення крадіжок;

-копіями фіскальних чеків за 25 та 27.11.2024, якими зафіксовано кількість придбаного товару;

-інформацією про ціни на товар від 25 та 27.11.2024, якими зафіксовано вартість товару, зокрема арахісу - 22 грн та зошитів -39 грн;

-фототаблицями та відеозаписами з камер відеоспостереження, якими зафіксовано ОСОБА_1 у приміщенні магазину "Аврора" ТОВ "Вигідна Покупка" 25 та 27.11.2024, кількість наявного у неї товару, а також розрахунок за даний товар на касі самообслуговування, зокрема 25.11.2024 ОСОБА_1 розрахувалася за дві, а не за три пачки горішків, а також розрахувалася за п`ять із семи зошитів, а 27.11.2024 вказала та розрахувалася за дві, а не за три пачки горішків;

-копією протоколу інвентаризаційної комісії, яким зафіксовано нестачу товару, зокрема 2 пачок горішків та 2 зошитів.

Вказані докази отримані з дотриманням установленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання апеляційного суду, безпідставними є доводи про те, що протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам ч. 2 ст. 25 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовилася від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, обставини, зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із камер відеоспостереження магазину Аврора, на якому відображені події, які відбувалися 25.11.2024 та 27.11.2024 за участю ОСОБА_1 . Той факт, що протоколи про вчинення адміністративних правопорушень складені за минуванням двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, об`єктивно пов`язані із тим, що вказівка на особу ОСОБА_1 у заяві про вчинене правопорушення є попередньою інформацією, яка підлягає перевірці. Натомість уповноваженою особою, яка склала протоколи лише 14.01.2025 було виявлено та встановлено місцезнаходження ОСОБА_1 та відібрано у неї пояснення та складено протоколи.

Окрім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що при складенні протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не роз`яснено її права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також не вручено копії протоколів. Як убачається з матеріалів провадження, від отримання копій протоколів ОСОБА_1 відмовилася та надала письмові пояснення по суті порушень, які долучені до вказаних протоколів, що свідчить про те, що її було відомо про складення щодо неї протоколів про адміністративні правопорушення з приводу дрібних крадіжок. При цьому в протоколах про адміністративні правопорушення наявні відмітки про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що відеозапис не відображає екран каси самообслуговування, що не дає змогу зробити висновок чи вводила ОСОБА_1 неправильну інформацію про кількість придбаних товарів та чи є це технічною помилкою терміналу самообслуговування, апеляційний суд зазначає, що вказані доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності. На наявних у матеріалах провадження відеозаписах зафіксовано як ОСОБА_1 повністю не розраховується за придбаний товар. При цьому з відеозаписів із камер відеоспостереження магазину вбачається, що каса самообслуговування працювала коректно, а ОСОБА_1 обізнана з її роботою, що виключає помилку в розрахунках.

Загалом доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, однак суд першої інстанції, дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку та розглянувши справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшовши до правильного висновку про доведеність такого факту. З огляду на це, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП, є правомірним. Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні.

Відповідно до ст.ст.23, 33 КупАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушниці, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружена, вперше притягується до адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що впливають на вид стягнення, зокрема вартість та кількість викраденого.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.

Ураховуючи дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме те, що вона є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружена, вперше притягується до адміністративної відповідальності, кількість товару та його вартість, яка є незначною, а також те, що вчинене правопорушення не заподіяло істотної шкоди суспільним інтересам та державі, апеляційний суд вважає за можливе звільнити останню від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження в справі.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За правилами ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення, визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Ураховуючи наведене вище, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає до зміни у зв`язку із закриттям провадження у справі за ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , а апеляційна скарга адвоката Костюка С.М. - до часткового задоволення.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Костюка С.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП - змінити.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.1 ст.51 КУпАП, за малозначністю та оголосити їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1, ч. 1 ст. 51 КУпАП - закрити.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний