П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2025 Справа №607/2580/25 Провадження №3/607/1496/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович під час розгляду матеріалів, що надійшли з відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

06.02.2025 з відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи від про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 620961 від 13 січня 2025 року зазначено, що 12 грудня 2024 року близько 14 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по вул. Галицька, с. Великі Гаї, біля Великогаївської ЗОШ вчинив булінг відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, 12 грудня 2024 року кидав у нього сніжкою, 09 грудня 2024 року вчинив із ним конфлікт в ході якого ображав останнього, за що передбачена відповідальність за частиною третьою статті 173-4 КУпАП (а.с.1).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнала та заперечила вчинення булінгу її сином ОСОБА_2 .

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша); адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягнути особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

За змістом частини третьої статті 173-4 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Відповідно статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, булінг (цькування) психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

У пункті 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом Міністерства освіти та науки України «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» № 1646 від 28 грудня 2019 року вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

інші правопорушення насильницького характеру.

З об`єктивної сторони булінг може проявлятися різноманітно, проте, на думку суду, однією з визначальних ознак є те, що таке діяння не є одноразовим актом, а має характеризуватися систематичність, вчинятися періодично. Суд констатує, що не будь-який конфлікт, що відбувся в рамках освітнього процесу, має бути кваліфіковано як булінг.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії ВАД № 620961 від 13 січня 2025 року (а.с. 1) долучено: заяву ЄО за № 6746 від 12 грудня 2024 року (Інші адміністративні правопорушення) (а.с. 2); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 12 грудня 2024 року (а.с. 3); письмові пояснення ОСОБА_4 від 12 грудня 2024 року (а.с. 4, 5); рапорт інспектора ЮП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції А. Ратушного від 13 січня 2025 року (а.с.6, 7); письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 13 січня 2025 року (а.с.8); характеристикою ОСОБА_2 від 13 січня 2025 року (а.с.9); характеристикою ОСОБА_3 від 14 січня 2025 року (а.с.10).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 620961 від 13 січня 2025 року слідує, що у протоколі суть правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу цього правопорушення, зокрема, в протоколі не конкретизовано кожного випадку, місця та часу вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , що позбавляє можливості встановити чи носили такі дії систематичний характер.

У судовому засіданні надала суду пояснення директор НВК «Загальноосвітня школа ІІІ ст. дошкільний навчальний заклад с. Великі Гаї» Великогаївської сільської ради Тернопільської області ОСОБА_6 , яка позитивно охарактеризувала як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 . Засвідчила, що у школі налагоджений контроль за поведінкою учнів та забезпечено освітній процес відповідно до вимог законодавства. Зазначила, що дійсно між дітьми відбувся конфлікт, за наслідками якого було викликано батьків й у присутності педагогів з`ясовано всі причини й обставини події. Учні помирилися й постили один одному руки. Додатково наголосила, що це був перший такий випадок між цими хлопцями і про якусь системність дій ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 говорити не можна.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року .

Таким чином, достатніх і переконливих доказів того, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив булінг (цькування) щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є необхідною ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, не встановлено.

За таких обставин, дослідивши всі зібрані у справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені статтею 251 КУпАП, які встановлюють наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статтею 173-4 КУпАП.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому судом враховуються положення статті 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен дійти висновку про винуватість особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, а тому суд вважає, що провадження в у цій адміністративній справі стосовно його матері ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7 9, 33 36, 173-4, 245, 247, 251 252, 280, 283 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

5. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець