Номер провадження: 33/813/665/25
Головуючий у першій інстанції Лагода К.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №188853 від 05.12.2024 року, водій ОСОБА_1 04 грудня 2024 року, о 23 годині 41 хвилину, керуючи автомобілем «LEND ROVER RENGE ROVER EVOQUE», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Сегедській, 13/1 у м. Одесі, не обравши безпечної швидкості та не врахувавши дорожньої обстановки та дистанції скоїв зіткнення із автомобілем «RENAULT MEGANE» державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «JAGUAR I-PACE» державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що твердження в оскаржуваній постанові про обізнаність апелянта є необґрунтованим, оскільки 13.01.2025 року ніхто з учасників справи окрім апелянта у судове засідання не з`явились, а судове засідання не відбулось оскільки як йому повідомили, що суддя знаходився в нарадчій кімнаті. Що стосується відеозапису, то воно датоване 2022 роком, на ньому видно один автомобіль, але не його номерні знаки, тобто ідентифікувати його не можна, інші автомобілі ідентифікувати також не уявляється можливим, бо їх не видно і незрозуміло, навіть приблизно, що це за автомобілі. Відтак, не можна було б стверджувати, що даний відеозапис містить інформацію саме тої події, а за таких підстав суд не мав права визнавати такий доказ належним та допустимим.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 28.02.2025 року на 10-30 год., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до судового засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв на момент розгляду справи до суду не подавали.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №188853 від 05.12.2024 року, водій ОСОБА_1 04 грудня 2024 року, о 23 годині 41 хвилину, керуючи автомобілем «LEND ROVER RENGE ROVER EVOQUE», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Сегедській, 13/1 у м. Одесі, не обравши безпечної швидкості та не врахувавши дорожньої обстановки та дистанції скоїв зіткнення із автомобілем «RENAULT MEGANE» державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «JAGUAR I-PACE» державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення приєднано схему місця ДТП від 04.12.2024 року.

З даної схеми місця ДТП вбачається, що ДТП сталася 04.12.2024 року о 23 годині 41 хвилин на вул. Сегедська 13/1, м. Одеса. На схемі місця ДТП відображено місце розташування на проїзній частині після ДТП автомобілів «LEND ROVER RENGE ROVER EVOQUE», державний номерний знак НОМЕР_1 , RENAULT MEGANE» державний номерний знак НОМЕР_2 , «JAGUAR I-PACE» державний номерний знак НОМЕР_3 та місце зіткнення. На звороті схеми місця ДТП наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП, а саме: «LEND ROVER RENGE ROVER EVOQUE» отримало пошкодження:» переднього правого крила, капоту, передньої правої фари,переднього бамперу з права та лівого боків, переднє ліве крило, заднє ліве крило, пластмасова решітка бампера, ліве дзеркало заднього виду», автомобілем «JAGUAR I-PACE», отримано механічні пошкодження, а саме: задні праві двері, переднє праве крило, праве дзеркало заднього виду, автомобілем «RENAULT MEGANE», отримано механічні пошкодження: кришка багажника, задній бампер, заднє ліве крило, задня ліва фара, задній лівий ката фот. Дана схема місця ДТП підписана всіма учасниками ДТП, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Матеріали справи також містять письмові пояснення учасників ДТП, що надані 04.12.2024 року працівникам поліції.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , останній пояснив, що 04.12.2024 року близько 23:15 він рухався по вул. Сегедська у м. Одеса з боку 4 станції фонтану та під`їжджаючи до перехрестя з вул. Армійська перебував у другій лівій смузі дороги. Дорога в цьому місті має дві смуги руху в одному напрямку та дві смуги в зворотньому, поділена подвійною смугастою лінією розмітки. Коли він під`їжджав до перехрестя з вул. Армійська раптово та несподівано побачив автомобіль «JAGUAR I-PACE», який заходив, наскільки він зміг побачити, на великій швидкості зліва справа із зустрічної смуги (тобто другого лівого ряду зустрічної смуги), щоб уникнути аварійної ситуації, він почав здійснювати перестроювання з другого ряду до першого, тобто направо, в результаті маневру, він перебував між другим та першим рядом, коли автомобіль «JAGUAR I-PACE» зупинився, в той же час у першому ряду попутної смуги руху, на світлофорі перед перехрестям з вул.. Армійської зупинився автомобіль «RENAULT MEGANE». Оскільки дорожнє покриття було мокрим, застосувавши екстрене гальмування зупинити автомобіль йому не вдалося і відбулось зіткнення.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , останній пояснив, що їхав додому по вул. Сегедська на перехрестя з вул. Армійська, стояв на світлофорі, був за кермом автомобіля «RENAULT MEGANE», коли до увімкнення зеленого світла, в задню частину його автомобіля в`їхав автомобіль «LEND ROVER RENGE ROVER EVOQUE», чим спричинив ДТП.

Згідно пояснень ОСОБА_4 , наданих ним у судовому засіданні в суді першої інстанції останній пояснив, що керуючи автомобілем«JAGUAR I-PACE» та рухаючись по вул. Сегедській в м. Одесі, зупинився на перехресті з вул. Армійська у зв`язку із сигналом світлофора, який забороняв рух і саме тоді в стоячий у правому ряду у попутному напрямку автомобіль «RENAULT MEGANE» в`їхав автомобіль «LEND ROVER RENGE ROVER EVOQUE», який після цього відкинуло на його стоячий в лівому ряду на заборонений сигнал світлофора автомобіль «JAGUAR I-PACE», внаслідок чого зазнала пошкоджень права частина автомобіля, яким керував ОСОБА_4 .

Як вже встановлено, ОСОБА_1 , ставиться в провину порушення п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що то відеозапис датований 2022 роком, на ньому видно один автомобіль, але не його номерні знаки, тобто ідентифікувати його не можна, інші автомобілі ідентифікувати також не уявляється можливим, бо їх не видно і незрозуміло, навіть приблизно, що це за автомобілі. Відтак, не можна було б стверджувати, що даний відеозапис містить інформацію саме тої події, а за таких підстав суд не мав права визнавати такий доказ належним та допустимим, апеляційний суд зазначає наступне.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд досліджує матеріали справи які зібрані працівниками поліції, на підтвердження вини, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в даному випадку, ОСОБА_1 . Так, в оскаржуваній постанові, міститься посилання на дослідження в судовому засіданні відеозапису, який був наданий ОСОБА_4 з відеореєстратора свого автомобіля. Проте, суд першої інстанції не долучив до матеріалів справи, вказаний відеозапис, а відтак суд апеляційної інстанції виходить тільки із матеріалів справи, які були зібрані працівниками поліції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний особисто ОСОБА_1 , також схема місця ДТП, підписана останнім без всяких зауважень, а письмові пояснення учасників ДТП, узгоджується між собою, тому оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 , наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких підстав апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про не вчинення ним ДТП 04.12.2024 року у м. Одесі та про відсутність в матеріалах справи належних доказів його вини.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що місцевий суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає, що судом апеляційної інстанції було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, забезпечено присутність апелянта під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови місцевого суду шляхом його належного сповіщення про дату, час та місце судового засідання, а тим самим поновлено права апелянта, визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення, відповідні докази, заявляти відповідні клопотання, проте апелянт в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, тим самим на власний розсуд розпорядилась своїм правом бути присутнім під час розгляду справи відносно нього. Крім того, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та апелянтом в суді апеляційної інстанції протилежного не доведено.

Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції надано доказам по справі належну та об`єктивну оцінку, та твердження апелянта про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, сама по собі незгода апелянта з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе