Справа № 717/657/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Туржанський В.В., розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10 КУпАП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зварювальника товариства з обмеженою відповідальністю «РДС».

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 лютого 2025 року біля 18 години 30 хвилин, спільно із ОСОБА_2 на околиці с. Оселівка Дністровського району Чернівецької області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонному наряду, а саме на неодноразову вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу, вдалися до втечі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 статті 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 у якій він просить розглянути справу за його відсутності, вину в скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП не визнає. Як вбачається з матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про отримання другого примірнику протоколу та про ознайомлення в цілому зі змістом протоколу. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 був обізнаний про складений відносно нього протокол, дату та час його судового розгляду. Враховуючи викладене, у суду є всі правові підстави розглянути означений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 саме 13 березня 2025 року. Будь-які заяви чи клопотання ОСОБА_1 до Кельменецького районного суду не надходили.

Пунктом 10 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року передбачено, що громадяни України, які в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу та іноземці а особи без громадянства, які в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають та пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Статтею 3 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, зокрема що, основною функцією ДПС України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення. Статтею 19 цього ж закону на ДПС України в тому числі покладається контроль за дотриманням прикордонного режиму.

Згідно ч. 2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Вина ОСОБА_1 в скоєному стверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне затримання та рапортом інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 . З рапорта ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час затримання на неодноразово повторну вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу, вдалися до втечі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 , в присутності адвоката, власноруч підписав протокол, цим самим погодився з його змістом, отримав копії протоколу, у якому зазначено час та місце розгляду справи, та підтвердив правильність написаних про нього даних.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховується характер скоєного правопорушення, особа порушника, ступінь його вини та інші обставини справи.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п?ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд.

С У Д Д Я: