Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2462/24 Головуючий у 1-й інст. ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Номер провадження №33/4805/145/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Шмата Руслана Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шмата Руслана Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року, з урахуванням постанови цього ж суду про виправлення описки від 02 грудня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 28.10.2024 о 16 год 41 хв в смт Хорошів по вул.Шевченка керував транспортним засобом марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан вживання наркотичних речовин водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Шмат Р.П., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю природою не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , а обставини, викладені у протоколі повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Проте, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки, а постанова інспектора поліції про порушення ОСОБА_1 ПДР є належним доказом лише стоянки транспортного засобу, яку водій оскаржив до суду. Також, суд не звернув увагу на інші порушення, допущені працівниками поліції, під час фіксації обставин події, оформлення адміністративних матеріалів, та безпідставно відхилив пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вважає, що постанова суду ґрунтується на припущеннях.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, проте останнє не вирішується, оскільки строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №160984 від 28.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 28.10.2024 о 16 год 41 хв в смтХорошів по вул.Шевченка керував транспортним засобом марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан вживання наркотичних речовин водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП Хорошівська від 28.10.2024 (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (а.с.3); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3362120 від 28.10.2024, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.5); рапортами лейтенанта поліції інспектора СРПП ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Грищука А. від 28.10.2024 (а.с.7-8); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.10).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Наявний в матеріалах справи відеозапис припинявся лише під час складення постанови про накладення стягнення за порушення ПДР та протоколу про адміністративне правопорушення, що не є істотним порушенням, не виключає належність і допустимість даних доказів і не спростовує встановлених обставин справи.

З відеозапису вбачається, що у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння, про що було повідомлено водія, останньому запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, проте виконати законну вимогу працівника поліції ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР.

Відеозаписом підтверджено, що під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Доводи захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та правомірності його зупинки були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. Також, суддя місцевого суду надав правильну оцінку поясненням, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які фактично спрямовані на сприяння уникнення відповідальності ОСОБА_1 .

Як зазначив суд першої інстанції та вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, не заперечував, що він ним керував, погодився, що порушив правила стоянки/зупинки автомобіля на перехресті та підписав винесену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР без зауважень. Версія про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом з`явилася вже після того, як останнього було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та необхідність проходження відповідного огляду.

Крім того, постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є чинною, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання на ту обставину, що зазначена постанова є доказом лише стоянки автомобіля є помилковими, оскільки таке порушення ПДР сталося саме внаслідок керування транспортним засобом.

Інші доводи апеляційної не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шмата Руслана Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич