Справа № 462/9331/24
ПОСТАНОВА

12 березня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 28.11.2024 р. о 18:00 год. у с. Рудне на перехресті вулиць Галицька-Грушевського, керувала автомобілем марки «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 та після скоєного дорожньо-транспортної пригоди за її участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вжила алкоголь, порушивши п. 2.10 є Правил дорожнього руху, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 на розгляд справи у суді вчергове не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи судом була належним чином повідомлена, що підтверджується матеріалами справи.

Крім цього, суд враховує, що за клопотанням захисника Баранова С.О., з яким ОСОБА_1 уклала договір про надання правничої допомоги від 10.12.2024 року, розгляд справи відкладався двічі, однак у судове засідання, призначене на 12.03.2025 року ні ОСОБА_1 особисто, ні її захисник не з`явилися.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що така поведінка ОСОБА_1 спрямована на уникнення накладення на неї судом адміністративного стягнення, а тому вважає можливим розгляд справи у її відсутності на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку останньої нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Крім цього, суд враховує, що відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Частиною 4 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 184325, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 184295, результатом тесту Драгер, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,12 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з результатом оглядом на стан сп`яніння 1,12 ‰, рапортом поліцейського від 28.11.2024 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила вживання нею алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, а також письмовими поясненнями ОСОБА_3 , у яких остання підтвердила факт дорожньо-транспортної пригоди та вживання після ДТП алкоголю, а саме 20 гр. коньяку.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що вина правопорушниці доведена, дії за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення кваліфіковані вірно, враховуючи особу правопорушниці, суд приходить до переконання, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 23, 40-1, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 /тридцять чотири тисячі/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч.2 ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.