ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619 / 7140 / 24 Суддя суду 1 інстанції: Риков М.І. Провадження № 33/818/ 410 /25 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисників Мещерякова С.А. та Трубчанінова С.О., допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від «10» 12 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 коп.

Судом першої інстанції, на підставі матеріалів складених поліцейським, встановлено, що 06 вересня 2024 року близько 22:20 водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Вчительська, біля буд. 41 у с-щі Вільшани Харківського району Харківської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, та в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису бодікамеру № /293. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

11 жовтня 2024 року в судовому засіданні водій ОСОБА_1 вину в порушенні ПДР України, передбачених п. 2.5 не визнав та пояснив, що 06 вересня 2024 року в вечірній час він на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 приїхав до знайомих в с-щі Вільшани Харківського району Харківської області, де всі спільно вживали спиртні напої, в тому числі і він. Щоб не сідати за кермо автомобіля у стані сп`яніння, він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_5 , який прийшов до них, сів за кермо його транспортного засобу і вони удвох поїхали додому. По дорозі їх намагались зупинити працівники поліції, водій злякавшись, вискочив на ходу та втік. ОСОБА_1 залишився в салоні автомобіля на пасажирському сидінні. В подальшому працівники поліції стали погрожувати, що доставлять його до ТЦК, одягли кайданки, пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння від якого він відмовився, оскільки вважав дії працівників поліції неправомірними, тому що автомобілем не керував.

Захисник Мещеряков С.А. в інтересах водія ОСОБА_1 в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі про притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Вказане клопотання аргументував тим, що в матеріалах справи, на його думку, відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Більше того, на наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутнє підтвердження факту безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На першому відеозаписі зафіксовано, як рухається автомобіль «ВАЗ 21063», а слідом за ним рухається службовий автомобіль поліції. На відео з автомобіля поліцейських зафіксовано, що з автомобіля ВАЗ, що рухається попереду, практично на ходу, скоріш за все з водійського місця, вистрибує чоловік у червоній куртці та сірих шортах і втікає від працівників поліції. ОСОБА_1 в цей час міг знаходитися на пасажирському сидінні.

Дослідивши наявні докази по справі, суд першої інстанції, на думку захисника, помилково визнав водія ОСОБА_1 винним в порушенні вимог ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції правопорушник подав апеляційну скаргу разом із запереченнями щодо складеного на нього протоколу, які містять прохання про скасування постанови Дергачівського районного суду Харківської від « 10 » 12 2024 року та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги правопорушник вказує, що не керував транспортним засобом, за кермом перебувала зовсім інша особа.

Крім того, апелянт звертає увагу, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не є належними доказами, що підтверджують вину ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної, ОСОБА_1 та його захисники Мещеряков С.А. і Трубчанінова С.О підтримували вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Крім того, захисник Трубчанінов С.О. зазначив, що відеозаписи не є належним та допустимим доказом по справі, а із тих відео, що є в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 , на його думку, не перебував за кермом авто, а автомобілем керувала інша особа, яка при зупинці працівниками поліції вибігла із передніх лівих (водійських) дверей авто.

В апеляційній скарзі було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Додатково було заявлено клопотання про допит свідків працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та клопотання про витребування відеозаписів із місця події.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

З метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає строк таким, що пропущений із поважних причин.

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника Трубчанінова С.О. про виклик у судове засідання працівників поліції Кулемзу Д.П. та ОСОБА_3 та допитати їх у якості свідків та задовольнити клопотання про витребування відеозаписів про подію з нагрудних камер поліцейських.

19 02 2025 року судом апеляційної інстанції було надано запит до відділу адміністративної практики ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області щодо витребування відеозаписів із бодікамер працівників поліції із місця події.

27 02 2025 року до Харківського апеляційного суду надійшла відповідь на запит про витребування відеозаписів, де вказано, що зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб, тому надати запитувані відеозаписи не вбачається за можливе.

Крім того, судом апеляційної інстанції було допитано працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що вони дійсно зупинили транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 , із причини непрацюючого заднього правого стоп сигналу.

Працівник поліції ОСОБА_2 , зазначив, що при зупинці транспортного засобу «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 , на його погляд, із задніх лівих (пасажирських) дверей начебто вибігла невідома особа, а підійшовши до автомобіля йому здалося, що за кермом сидів водій ОСОБА_1 .

Працівник поліції ОСОБА_3 зазначив, що невідома особа при зупинці транспортного засобу «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 начебто вибігла із задніх лівих (пасажирських) дверей, а за кермом, як йому здалося, перебував водій ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав недоведеності факту перебування за кермом саме правопорушника

.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 124429 06 вересня 2024 року близько 22:20 водій ОСОБА_1 по вул. Вчительська, біля буд. 41 у с-щі Вільшани Харківського району Харківської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, та в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису бодікамеру № /293, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції дослідив наявні відеозаписи, що долучені до матеріалів справи, з яких вбачається, що інша особа, а саме за матеріалами справи ОСОБА_5 , який був допитаний у суді першої інстанції та зазначив, що за кермом міг перебути саме він і він міг вибігати із передніх лівих (водійських) дверей автомобіля.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується із думкою сторони захисту щодо недоведеності перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля саме у статусі водія.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції чинили психологічний тиск та погрожували, що було причиною обмовлення себе та фактом признання ролі водія.

На запит суду апеляційної інстанції щодо витребування більш повних даних із камер відеоспостереження поліцейських, де могло бути зафіксоване перебування за кермом автомобіля саме ОСОБА_1 , надійшла відповідь уповноваженого органу, що такі записи не збереглися.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі Інструкція № 1026), вона регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.

Разом з тим, під час перегляду відеозапису з камери поліцейського, судом встановлено, що відеозапис не є належним та допустимим доказом по справі, тобто не вівся безперервно, і не у повному стані, як то вимагає Інструкція.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Отже, із вищевказаного суд апеляційної інстанції прийшов висновку, що постанова Дергачівського районного суду Харківської області підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення через недоведення таких обставин..

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений із поважних причин.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 10 12 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Апеляційну скаргу правопорушника, - задовольнити.

Провадження по даній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило