КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/535/25 Головуючий в суді І інстанції Оздоба М.О.
Провадження № 33/824/1803/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 723336 від 17 грудня 2024 року вбачається, що 17 грудня 2024 року о 17 год. 25 хв. в м. Київ, б-р. Вернадського, 36, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати такими транспортними засобами та вчинив дане правопорушення повторно протягом року (постанова серії ЕНА № 3669427 від 15.12.2024 року), чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 13 лютого 2025 року, в якій просив її скасувати та закрити провадження по справі.

Крім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року, посилаючись на те, що останній не знав про розгляд справи у суді першої інстанції, а про прийняте рішення дізнався тільки 03.02.2025 року та в той же день звернувся до Святошинського районного суду м. Києва для отримання повного тексту, який фактично отримав 03.02.2025 року, що підтверджується відміткою у постанові, яка долучена до апеляційної скарги, а тому вважає, що строк на подання апеляційної скарги було пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було прийнято судом 22 січня 2025 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 31 січня 2025 року.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

ОСОБА_1 будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустили такий строк без поважних причин.

Доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 про прийняте рішення дізнався тільки 03.02.2025 року та в той же день звернувся до Святошинського районного суду м. Києва для отримання повного тексту, який фактично отримав 03.02.2025 року, що підтверджується відміткою у постанові, яка долучена до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки право на оскарження даної постанови до суду апеляційної інстанції було реалізовано лише 13 лютого 2025 року з дати отримання, тобто після отримання копії оскаржуваної постанови через більше ніж 10 днів.

Суд апеляційної інстанції також не бере до уваги наявну в матеріалах справи розписку від 02.01.2025 року про отримання ОСОБА_1 копії постанови суду першої інстанції (а.с. 9), як неспроможну, оскільки постанова Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року була прийнята судом першої інстанції 22.01.2025 року.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому слід зауважити, що розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу з дня її отримання чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, суду не надано.

Отже, поважних причин пропуску строку на оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апелянту.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлений права повторного звернення із апеляційною скаргою, виносячи на розгляд суду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності поважних причин його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено "10" березня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко