ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/116/25

3/609/101/2025

17 березня 2025 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Ковтунович О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли із СПД № 2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618844 складеного 27 січня 2025 року вбачається, що «22.01.2025 о 18:55 год. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру в присутності сина ОСОБА_3 , 2021 р.н., голосно кричав, висловлював словесні образи, погрози, приниження внаслідок чого міг заподіяти або заподіяв шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим порушив п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ № 2229-VIII, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП».

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618845 складеного 27 січня 2025 року вбачається, що «22.01.2025 о 18:55 год. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру в присутності доньки ОСОБА_4 , 2023 р.н., голосно кричав, висловлював словесні образи, погрози, приниження внаслідок чого міг заподіяти або заподіяв шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_4 , чим порушив п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ № 2229-VIII, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП».

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618843 складеного 27 січня 2025 року вбачається, що «22.01.2025 о 18:55 год. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, висловлював словесні образи, погрози, приниження, залякування, внаслідок чого заподіяв шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 3,14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2025 року постановлено об`єднати справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 №609/116/25 (провадження 3/609/101/2025) за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, №609/117/25 (провадження 3/609/102/2025) за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та №609/118/25 (провадження 3/609/103/2025) за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Об`єднаній справі присвоїти єдиний унікальний номер 609/116/25 (провадження 3/609/101/2025).

12 лютого 2025 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому просить дослідити при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 609/116/25 додані нею докази та притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Каланчацьким РС УДМС в Херсонській області 09.11.2012 до передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

17 березня 2025 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Лади Олексія Леонідовича адвоката, Медвідь Ірини Миколаївни про закриття справи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за частиною 1 та частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 та пункту 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому остання зазначає, що вважає, що об`єднану справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення в його діях з наступних причин.

З матеріалів справи слідує, що правопорушення вчинено 22 січня 2025 року, тоді як протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №618843, серії ВАД №618844, серії ВАД №618845 відносно ОСОБА_1 складено лише 27 січня 2025 року. Більше того, усі долучені до матеріалів справи докази, зокрема письмові пояснення отримані від учасників 22 січня 2025 року, у тому числі від ОСОБА_1 , його батьків та ОСОБА_2 , рапорт працівників правоохоронних органів теж датований 22 січня 2025 року, а заява ОСОБА_5 про вчинення адміністративного правопорушення датована 28 січня 2025 року, тобто вже після складення протоколу.

Відтак, є незрозумілим причин пропущення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 254 КУпАП.

Крім цього, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Звертає увагу суду на те, що на обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 , на основі яких фактично складено протоколи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, у даних поясненнях міститься посилання на те, що місце проживання їхнього сина ОСОБА_6 за рішенням суду визначено з матір`ю, що не відповідає дійсності, оскільки станом на сьогодні такий позов ще до суду не був поданий, а було лише подано заяву про забезпечення позову в якій саме містилося прохання до вирішення справи по суті визначити місце проживання дітей з матір`ю, що підтверджується відповідною копією ухвали долученої до матеріалів справи.

Отже, фактично ОСОБА_2 навмисно вводить в оману як працівників правоохоронних органів, так і суд, з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та таким чином хоче отримати позитивне рішення в подальшому про визначення місця проживання дітей саме з нею.

Крім цього, варте уваги і те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи також не містять доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства як відносно дружини так і відповідно відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На відео видно, що ОСОБА_1 поводить себе адекватно, що не можна сказати про поведінку його дружини ОСОБА_2 , яка навмисно провокувала останнього і намагалася забрати малолітнього сина в холодну пору року без верхнього одягу. Та відповідно внаслідок своєї агресивної поведінки саме щодо дружини був винесений тимчасовий заборонений припис на 10 днів.

Більшість відеозаписів не має інформації про дату та час вчинення даного запису.

Варте уваги і те, що долучені до матеріалів справи документи ОСОБА_2 згідно заяви від 12 лютого 2025 року, а саме висновку спеціаліста СМЕ від 09 березня 2021 року, постанови про проведення судово-медичної експертизи від 16 липня 2021 року, а також довідки лікаря психіатра №28 від 29 січня 2025 року не мають відношення до подій, що мали місце 22 січня 2025 року.

Навіть довідка психіатра, яка датована 29 січня 2025 року не має жодного відношення до даної справи, оскільки містить інформацію про відвідування лікаря задовго до конфлікту, а саме містить інформацію про одноразовий візит, який відбувся 5 листопада 2024 року.

Крім того, зазначає, що між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей, що не є домашнім насильством в розумінні вищезазначених норм чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618843 від 27 січня 2025 року за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618844 від 27 січня 2025 року за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618845 від 27 січня 2025 року за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат, Медвідь Ірина Миколаївна клопотання про закриття справи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за частиною 1 та частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 та пункту 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтримали з підстав викладених у ньому.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 15 січня 2025 її чоловік з`явився за її місцем проживання в стані алкогольного сп`яніння та без її згоди забрав їхнього спільного сина ОСОБА_6 . 22 січня 2025 року вона прийшла забрати сина у нього, і внаслідок чого виник конфлікт, сварка під час чого ОСОБА_1 голосно кричав на неї, висловлював словесні образи, погрози, приниження, свідками цього були їхніх малолітні діти. У зв`язку із чим ОСОБА_2 просить суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статті 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти росії» від 30 травня 2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), пункт 282.

Отже, доказування має впливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень статей 254, 255 та 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який відповідним чином повинен бути оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тому, у межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

Згідно з частиною 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що правопорушення вчинено 22 січня 2025 року, тоді як протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №618843, серії ВАД №618844, серії ВАД №618845 відносно ОСОБА_1 складено лише 27 січня 2025 року. Більше того, усі долучені до матеріалів справи докази, зокрема письмові пояснення отримані від учасників 22 січня 2025 року, у тому числі від ОСОБА_1 , його батьків та ОСОБА_2 , рапорт працівників правоохоронних органів теж датований 22 січня 2025 року, а заява ОСОБА_5 про вчинення адміністративного правопорушення датована 28 січня 2025 року, тобто вже після складення протоколу.

Таким чином, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог частини 2 статті 254 КУпАП, та складено протоколи про адміністративне правопорушення з порушенням встановленого законом порядку, без поважних на те причин, відповідно, останні є такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку та не можуть прийматися до уваги як доказ.

Крім цього, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Оглянутий в судовому засіданні диск із відеозаписами також не містять доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства як відносно дружини так і відповідно відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Більшість відеозаписів не має інформації про дату та час вчинення даного запису.

Також, долучені до матеріалів справи документи ОСОБА_2 згідно заяви від 12 лютого 2025 року, а саме висновку спеціаліста СМЕ від 09 березня 2021 року, постанови про проведення судово-медичної експертизи від 16 липня 2021 року, а також довідки лікаря психіатра №28 від 29 січня 2025 року не мають відношення до подій, що мали місце 22 січня 2025 року.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що конфлікт (лат. сonflictus зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей, що не є домашнім насильством в розумінні вищезазначених норм чинного законодавства.

При цьому, згідно зі ст. 251 КУпАП на працівників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складення протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП мають бути додані до протоколу, та/або посилання на які повинні міститься в самому протоколі.

В протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618843 складеного 27 січня 2025 року, серії ВАД № 618844 складеного 27 січня 2025 року та серії ВАД № 618845 складеного 27 січня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 заподіяв шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 , міг заподіяти або заподіяв шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілим до протоколів про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-2, ст.ст. 7, 9, 221, 247, 251, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у об`єднаній справі № 609/116/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області на протязі десяти діб з дня винесення.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ