справа № 361/1618/25
провадження № 3/361/582/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Броварського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 51 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 244050 від 09.02.2025 близько 18:40 год., таємно викрав з полиці магазину «Продуктовий двір» скумбрію атлантичну в олії ТМ «Ризьке золото» в кількості 2 шт. на загальну суму 186.00 грн. без ПДВ, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 51 КУпАП.

Розгляд справи неодноразово відкладався для забезпечення права ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засіданні та надати свої пояснення. Однак він не з`явився у судові засідання, призначені на 24.02.2025 та 13.03.2025, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце їх проведення. Повідомлення здійснювалося шляхом надсилання SMS-повідомлень щодо документа «Судова повістка про виклик до суду» на вказаний ним номер телефону, які були доставлені абоненту 13.02.2025 та 24.02.2025 відповідно, а також шляхом направлення судових повісток за його місцем проживання. Водночас направлена судом кореспонденція повернулася з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформулював правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для визнання повідомлення належним. Отримання такого листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду. Обов`язок «повідомити» означає інформування учасника про засідання, а не забезпечення його участі в ньому. Ця правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Обов`язкову явку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, органом поліції забезпечено не було, застосований постановою від 24.02.2025 щодо ОСОБА_1 привід в судове засідання не виконано.

Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для забезпечення явки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її участі у судовому розгляді.

З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином обізнаною про складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду та не подала письмових заперечень щодо протоколу, суддя вважає, що така поведінка учасника процесу спрямована на затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Враховуючи принцип судочинства, закріплений у практиці ЄСПЛ, відповідно до якого пріоритет надається публічному інтересу над приватним, вважаю за необхідне здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки її безпідставне та умисне затягування нівелює завдання КУпАП та призводить до необґрунтованих процесуальних витрат.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

При цьому за змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст. 129 Конституції України.

Із матеріалів справи про адміністративні правопорушення вбачається, що на підтвердження зазначених в протоколі обставин, долучені наступні документи:

- протокол про адміністративне правопорушення серія серії ВАД № 244050 від 09.02.2025 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.41 ст. 51 КУпАП, із змісту якого вбачається, що Дії ОСОБА_1 згідно протоколу кваліфіковані за ч. 4 ст. 51 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 або 2 цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна. Водночас, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 таємно викрав з полиці магазину товар на суму 186,00 грн., правопорушення вчинено повторно протягом року. Отже, суть зазначеного в протоколі обвинувачення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.02.2025 від ОСОБА_3 про те, що 17.12.2024 в м. Бровари по вул. Київській, 245, магазин Продуктовий двір гр. ОСОБА_1 заходить та таємно викрадає продукцію на загальну суму 3517,30 грн., що не відповідає викладеним в протоколі обставинам;

- письмовими пояснення від 09.02.2025 ОСОБА_3 про те, що починаючи 17.12.2024 за адресою м. Бровари по вул. Київській, 245, Продуктовий двір ОСОБА_1 таємно заходив вибирав товар (слівочне масло, пельмені на загальну суму 3517,30 грн.) та ховав в куртку, що не відповідає викладеним в протоколі обставинам;

- рахунок на оплату №6458 від 09.02.2025 за товар Скумбрія атлантична в олії ТМ "Рижское золото" 2 шт. на суму з ПДВ 186,00 грн., який не являється належним доказом вчинення ОСОБА_1 вказаного товару;

- копії постанов Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП до матеріалів справи не додається.

Відтак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів його вини за викладених у протоколі обставин.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП є недоведеним, а, відповідно, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 279, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 51 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н.С.Сіренко