ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/844/25 Справа № 175/479/25 Суддя у 1-й інстанції - Войтух О. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 26 жовтня 2024 року о 10-26 год. в смт. Слобожанське на перехресті пр. Слобожанський та вул. Володимирська, 1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем JEEP державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд на забороняючий жовтий сигнал світлофора, та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та увімкненого спеціального звукового сигналу не зупинився, чим порушив п. 2.4 ПДР України. Був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі Peugeot 301 державний номерний знак НОМЕР_2 за адресою смт. Слобожанське, вул. Каштанова,1. Своїми діями водій скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що станом на 20 січня 2025 року він не був належним чином повідомлений про дату місце судового розгляду, оскільки судова повістка знаходилась в поштовому відділенні та не було йому вручена.

В обґрунтування апеляційної скарги по суті вказує, що у даній справі, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського будь-які інші докази його винуватості відсутні, оскільки ці документи не можуть бути єдиними та беззаперечними доказами вини особи без додаткових підтверджень.

ОСОБА_1 про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути справу за його відсутності, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що справа була розглянута 20 січня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 , при цьому матеріали справи не містять інформації щодо належного повідомлення останнього про дату, час і місце розгляду справи, а тому, з урахуванням необізнаності ОСОБА_1 із прийняттям судового рішення саме 20 січня 2025 року, з метою не порушення права ОСОБА_1 на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

На доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції.

В той же час, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що доказів вини його матеріали справи не містять. При цьому протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом без інших. Також в протоколі він зазначив, що звукових сигналів поліцейських він не чув, а поліцейські зупиняли інший автомобіль.

Слід звернути увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали провадження не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і в судовому рішенні факти та події.

Протокол про адміністративне правопорушення за правовим змістом є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню, а тому без інших доказів не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Рапорт працівника поліції теж не може бути визнаний доказом, так як за своєю правовою формою є документом, який містить певну інформацію, яка підлягає перевірці.

Таким чином, працівниками поліції було допущено неповноту збору доказів, які б підтвердили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є недоведеним, а висновок суду про винуватість останнього є безпідставним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, наявним доказам та зазначеним вимогам закону.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п.1 ст. 247, 268, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко