ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3982/24 Головуючий в 1 інст. Блажко У.В.
Провадження №33/807/331/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Курдася С.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 30 червня 2024 року о 17 год. 34 хв. за адресою: Запорізька область, Пологівський район, м. Гуляйполе, вул. 1 травня (на блокпосту) керував транспортним засобом Gelly MR-7151, номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за згодою водія у встановленому законом порядку на місці зупинки у присутності двох свідків за допомогою приладу «Алкотест драгер 6810» № 0436, результат позитивний: 2,62 проміле, тест № 1575, з результатом згоден. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2024 року, справа № 332/6939/24. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху. Дії водія кваліфіковані поліцейським за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За даним фактом складений протокол про адміністративне правопорушення від 30 червня 2024 року № 180658.

Суд першої інстанції розглянувши справу, встановив, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 2.9 а. ПДР України, разом з тим його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки попередня постанова суду щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП не набрала законної сили та була скасована апеляційним судом.

14 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що не погоджується з оскаржуваним рішенням з підстав невідповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та внесенням до протоколу недостовірної інформації, фактичної фальсифікації у спосіб зазначення дати в двох місцях, а саме 30 червня 2024 року, натомість протокол який наявний у апелянта містить дату в двох місцях 30 серпня 2024 року, за що поліцейського притягнуто до дисциплінарної відповідальної, що підтверджуються листом №23053/70/10-2024 від 05 листопада 2024 p., який надійшов з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області. Проте, зазначеним діям поліцейського судом не надано правової оцінки.

Разом із цим, всупереч вимогам ст. 278 КУпАП, суддя суду першої інстанції при підготовці справи до розгляду не звернув уваги та вказаний протокол, не повернув до органу, що його склав, для належного оформлення.

Отже вважає, що в даному випадку залишено судом і поза увагою принцип презумпції невинуватості визначених статтею 62 Конституцій України та "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року N 1376 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за N 1496/27941 з якої випливає, що усунення недоліків після підписання протоколу особою, щодо якої він складений, здійснюється шляхом складання нового протоколу.

Наполягає, що суд при формулюванні суті вчиненого правопорушення вийшов за межі складеного протоколу, самостійно вказавши в оскаржуваній постанові дату вчинення правопорушення, яка різниця з датою яка міститься у протоколі, який виданий ОСОБА_1 , та змінив кваліфікацію з ч.2 на ч 1 ст. 130 КУпАП, проте на думку апелянта повинен був повернути протокол на доопрацювання.

Звертає увагу суду, що він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, а фактично піддався тиску працівникам поліції, які зазначили, що у разі не погодження з оглядом він буде доставлений до м.Запоріжжя за власні кошти та на місце викличуть представників РТЦК та СП з метою його мобілізації, а авто буде забране на штрафну стоянку, що підтвердила в суді першої інстанції ОСОБА_2 .

Стверджує, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не містить його чіткої відмови від огляду в закладені охорони здоров`я, а отже вважає твердження суду, що він відмовився від огляду в медичному закладі є помилковим.

Таким чином, апелянт вважає, що поліцейський, який складав протокол двічі вказав дату 30 серпня 2024 p., в подальшому свідомо будучи спеціально навченим юриспруденції добре розуміючи, що вносить до офіційного документа недостовірну інформації у вигляді виправлень в двох місцях саме на 30 червня 2024 року, створив штучні доказі для його звинувачення, діям якого не надана оцінка судом.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування клопотання зазначив, що станом на дату подання цієї апеляційної скарги, він не отримував копію оскаржуваної постанови. Крім того, він мешкає в громаді де активно ведеться бойові дії, з якої я не виїжджав. Копію постанови апеляційного суду від 27 грудня 2024 року, якою було повернуто його захиснику апеляційну скаргу, через недотримання вимог ст. 271 КУпАП не отримував.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року пропущений ним з поважних причин.

З урахуванням викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 pоку скасувати, протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами справи скерувати до Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, для належного оформлення.

Скасувати постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Курдась С.О. звертався до апеляційного суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2024 р. (а.с. 85-89), яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 27 грудня 2024 р. повернута апелянту (а.с. 101-103), з причин не долучення до апеляційної скарги документів, передбачених ст. 271 КУпАП, що підтверджують повноваження захисника на апеляційне оскарження судового рішення, що не є перешкодою для повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2024 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Курдася С.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2024 року серії ААД № 180658 та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, тремтіння рук (а.с. 4)

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6810, тест № 1575, виготовленою о 18 год. 03 хв. 30 червня 2024 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю, який складає 2,62 % проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 червня 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що 30 червня 2024 році, вранці він вживав алкогольні напої, близько 13-00 годині у нього виникла необхідність у використання свого автомобіля, за кермо якого спочатку сіла дружина, а через технічну невправність транспортного засобу, він перейняв у останній керування автомобілем, після чого був зупинений на блок посту співробітниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Проходження ним огляду на визначення стану сп`яніння з результатом 2,62 проміле. Достовірність викладених пояснень, ОСОБА_1 засвідчив власним підписом ( а.с. 9);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що 30 червня 2024 року близько о 18-00 годині були запрошені в якості свідків під час освідування водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Результат проведеного огляду ОСОБА_1 склав 2,62 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився (а.с. 10, 11);

- відеозаписом події (а.с. 13).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, тремтіння рук, про що було вказано в акті огляду, а також у відповідному направленні.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, як з дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 2,62 проміле. З вказаним результатом, ОСОБА_1 не погодився. У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду, слідує пропозиція останньому пройти огляд в закладі охорони здоров`я, але від проходження огляду в закладі охорони здоров`я також відмовився.

На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події спростовують доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції щодо надання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров я, за наявною незгодою останнього з результатом проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно того, що в протоколі наявні виправлення, суддя апеляційного суду констатує, що зазначене дійсно має місце, проте, наявні в протоколі виправлення не є суттєвими та являють собою суто технічну описку, яка жодним чином не впливає на викладені в протоколі обставини вчинення адміністративного правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому вказані доводи не можуть бути прийняті як безумовна підстава для скасування постанови суду.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/3982/24