Справа № 645/22/25
Провадження № 3/645/209/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова з УПП в Харківській області ДПП надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138502 від 27.12.2025).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138502 від 27.12.2025 вбачається, що 27.12.2024 о 18 год. 30 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, які полягали в ображанні потерпілої нецензурною лайкою, принижуванні, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , вчинене повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 13.02.2025 року ОСОБА_1 заперечував проти інкримінованого йому адміністративного правопорушення, вказав, що жодних протиправних дій по відношенню до ОСОБА_2 , які можуть бути розцінені як домашнє насильство він не вчиняв. Пояснив, що увечері 27.12.2024 він перебував вдома за адресою АДРЕСА_2 , у двері якої постукали співробітники поліції разом з ОСОБА_2 , яка наполягала, що він не впускає її у належну їм квартиру, після чого вони разом вийшли на вулицю, де іншим нарядом поліції вже було складено адміністративний протокол. Наполягав на тому, що жодних дій, які б могли завдати фізичного болю або психологічних страждань ОСОБА_2 він не вчиняв.

У судовому засіданні 13.02.2025 року потерпіла ОСОБА_2 наполягала на тому, що ОСОБА_1 вчинив у відношенні неї домашнє насильство. Також 27.02.2025 рок ОСОБА_2 було надано до суду письмове клопотання, в якому в письмовому вигляді повідомила події, які відбулися 27.12.2024 року. Так, потерпіла вказала, що на теперішній час зареєстрована та проживає адресою: АДРЕСА_3 зі своїми дітьми 2009 р.н та 2012 р.н. Вказана адреса була місцем їх спільного проживання із колишнім чоловіком. Зазначила, що її колишній чоловік, ОСОБА_1 , починаючи приблизно з серпня 2024 року за місцем їх спільного проживання почав систематично вчиняти щодо неї психологічне та фізичне насильство у вигляді словесних образ, приниження як жінки, погроз фізичної розправи стосовно неї та себе, штовхання, шарпання за волосся, кидання в неї різноманітних предметів, що відбувалося в присутності малолітньої доньки 2012 р.н та неповнолітнього сина 2009 р.н. На її неодноразові зауваження та прохання припинити так поводитись він не реагував, навпаки, почав тиснути на дітей криками, коли потерпіла була на роботі, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №157283 від 17.09.2024 року. Внаслідок вищевказаних обставин, задля безпеки, потерпіла була змушена з дітьми переїхати до своєї мами за адресою: АДРЕСА_4 без речей першою необхідності. Враховуючи, що для проживання за іншою адресою потерпілій з дітьми необхідні були речі першою необхідності та мінімальний набір одягу, вона та її сестра - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27.12.2024 приїхали до квартири по АДРЕСА_5 за речами. Двері квартири власним ключем потерпіла відкрити не змогла, оскільки ОСОБА_1 замінив замки. Дзвінок і стукання в двері не дали результату, тому потерпіла звернулася до органів поліції за номером гарячої лінії «102». По приїзду першого екіпажу патрульної поліції ОСОБА_1 відчинив двері квартири, але не дав можливості зайти та взяти речі, навпаки вів себе дуже зухвало, а саме: висміював всі її дії, словесно ображав та принижував потерпілу та її сестру в присутності працівників поліції, відмовився на вимогу співробітників поліції пред`явити документи, що посвідчують його особу, штовханням примусив потерпілу з сестрою вийти з коридору квартири на сходову клітку. У зв`язку з агресивними діями ОСОБА_1 перший екіпаж патрульної поліції викликав оперативно-слідчу групу і запропонував потерпілій зачекати біля під`їзду задля безпеки. По приїзду другого екіпажу поліції ОСОБА_1 з невідомим чоловіком вийшов з квартири на вулицю і почав спростовувати свої дії, при цьому не одразу пред`явив документи, що посвідчують його особу на запит працівників поліції. Невідомий чоловік висловлював в бік потерпілої словесні образи. Поки опитували потерпілу, ОСОБА_1 повернувся з невідомим чоловіком, почав словесно агресивно вести себе щодо неї та дій поліції, йому тричі зачитали його права в присутності інших осіб, бодікамера поліцейських постійно вела запис. Жодних пояснень щодо дій по суті виклику ОСОБА_1 не давав, постійно насміхався з потерпілої щодо її показань, через що працівники поліції запропонували їй сісти в патрульну машину для письмового надання пояснення. Ці всі дії тривали на протязі майже 2х годин.

У судове засідання призначене на 13.03.2025 року на 11:40 год. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, клопотань про відкладення не надав.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник- адвокат Леонова Т.О. у судове засідання призначене на 13.03.2025 року не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута у відсутність правопорушника, якщо він був своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи.

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а непонесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Враховуючи, що згідно положень ст. 268 КУпАП інкриміноване адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушень, за яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , а також особи, вказаної в протоколі в якості потерпілої - ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За ч. 3 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цим законом настає в разі вчинення повторно протягом року домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Факт правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138502 від 27.12.2024, копією термінового заборонного припису, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поясненнями ОСОБА_2 , копією постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.11.2024 у справі №645/5788/24, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальністю за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, рапортами УПП в Харківській області ДПП, а також поясненнями потерпілої наданими під час складання протоколу та під час судового розгляду.

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суддя визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що потерпіла умисно здійснює наклеп на нього, безпідставно його провокує та звинувачує, в ході судового розгляду не підтвердилося жодними доказами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин.

Згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним правопорушень накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.3 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 13.03.2025.

Суддя О.В. Спесивцев