Справа № 132/17/25
Провадження № 33/801/269/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карнаух Н. П.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ференець Оксани Юріївни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп..

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 184 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що крім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського справа не містить будь-яких інших матеріалів. Судом залишено поза увагою, що в протоколі не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина, і чим конкретно це підтверджено. Незважаючи на банкетну норму закону і всупереч вимогам КУпАП, особою, яка склала протокол, не вказано, які положення нормативно-правових актів вона порушила. Вказане свідчить по відсутність в її діях об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Ференець О.Ю., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №120428, складеного поліцейським взводу №2 роти №1 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Білилівською Я.О., 22 грудня 2024 року о 23 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 (мати) ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягало у знаходженні ОСОБА_1 за місцем проживання у п`яному вигляді в присутності її малолітньої дитини, тим самим ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього ОСОБА_2 . Вказаним діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.1).

З рапорту поліцейського взводу №2 роти №1 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Білилівської Я.О. від 22 грудня 2024 року слідує, що 22 грудня 2024 року о 23 год. 03 хв. під час несення служби в складі екіпажу «Юнкер-306» спільно з капралом поліції Назаренко О.В. на планшетний пристрій надійшов виклик «звернення інформаційного характеру». Прибувши на місце виклику за адресою: АДРЕСА_1 , та зайшовши до під`їзду даного будинку ними було виявлено дитину ОСОБА_2 , 6 років, який стояв у відчинених дверях та повідомив їм, що його мати ОСОБА_3 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, їй стало погано і вона не реагує на його слова, після чого запросив їх зайти до квартири. Зайшовши до квартири вони виявили розкидані речі та матір ОСОБА_1 , яка лежала в ліжку. Після того, як остання прокинулась, вона повідомила, що прийшла з корпоративу та лягла відпочивати, що з нею все добре і ШМД вона не потребує. Також повідомила, що колишній чоловік намовляє хлопчика. Вони повідомили працівників ювенальної превенції, які повідомили, що на даний момент вони на місце направлятися не будуть. На ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Також було опитано сусідів, які повідомили, що вона нормальна мати, а дитину намовляє її колишній чоловік. У подальшому допомоги працівників поліції ніхто не потребує. Заяв та пояснень не надходило, відповіді від НПУ ніхто не потребує (а.с.3).

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що її вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №120428 від 22 грудня 2024 року; рапортом поліцейського від 22 грудня 2024 року; поясненнями ОСОБА_1 наданими у суді та іншими матеріалами.

Однак, вказаний висновок зроблений судом за неповного з`ясування обставин даної справи.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах дії, бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

- батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (частина 1);

- батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2);

- батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частина 3);

- батьки зобов`язані поважати дитину (частина 4);

- передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (частина 5);

- забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини (частина 6);

- забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (частина 7).

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а під ухиленням розуміється саме невиконання обов`язків, які чітко передбачені законодавством.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №120428 від 22 грудня 2024 року в загальному описується факт ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, а саме у ньому зазначено, що знаходження ОСОБА_1 за місцем свого проживання у п`яному вигляді призвело до її ухилення від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, взяв до уваги рапорт поліцейського, який крім протоколу про адміністративне правопорушення є єдиним доказом у справі щодо звинувачень.

Разом з тим, рапорт поліцейського не є беззаперечним доказом у справі, оскільки у розумінні положень ст. 251 КУпАП він не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення.

Зазначена працівником поліції у рапорті інформація повинна бути підтверджена доказами, тоді як у даній справі відсутні будь-які (прямі чи непрямі) докази того, що ОСОБА_1 була в стані алкогольного сп`яніння.

До пояснень (заперечень), наданих суду першої інстанції, ОСОБА_1 надала: характеристику ОСОБА_2 , надану ЗДО №1 Калинівської міської ради Вінницької області (а.с.22); службову характеристику ОСОБА_1 , надану 27 грудня 2024 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.23); довідку ГО «Калинівський районний центр раннього розвитку дітей «Навчалочка» (а.с.24); довідку ЗДО №1 Калинівської міської ради Вінницької області від 03 лютого 2025 року №01-40/04 (а.с.25); акт обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради 04 лютого 2025 (а.с.26); довідку Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 05 лютого 2025 року про результати звернення (а.с.28); консультативні висновки лікарів нарколога та психіатра від 30 грудня 2024 року (а.с.30-31).

Суд першої інстанції, беззаперечно взявши до уваги рапорт поліціанта, не надав оцінки матеріалам, які були надані ОСОБА_1 для спростування звинувачень, і цим самим суд порушив принцип верховенства права.

Суд не обґрунтував (адже це не описано в постанові) свій висновок про те, що син ОСОБА_1 «був змушений звернутися за допомогою до працівників поліції».

Саме по собі звернення дитини (з невстановлених судом причин) не може стверджувати про знаходження дитини в небезпеці та неналежні умови догляду за нею.

Крім того, висновки суду є суперечливими, адже стверджуючи, що вживання алкоголю та перебування в нетверезому стані біля малолітньої дитини це одна із форм неналежного виконання батьківських обов`язків, суд вказує, що обтяжуючу відповідальність обставину - вчинення адміністративного правопорушення в стані сп`яніння він не враховує, адже це не підтверджено документально. То чи була ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не встановлено.

У судовому засіданні при перегляді апеляційної скарги ОСОБА_1 пояснила, що в той день вона разом із сином перебувала на святкуванні, після чого вони разом повернулися додому. Вони разом із сином лягли спати, в окремих кімнатах. Чому її син викликав поліцейських, їй не відомо. Будь-які докази, які б підтверджували факт перебування її в стані сп`яніння в матеріалах справи відсутні. В чому саме полягає ухилення її від виконання батьківських обов`язків їй незрозуміло та у протоколі не розкрито.

З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не виконав свого обов`язку по з`ясуванню обставин, які підлягають з`ясуванню під час розгляду справи.

Докази, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо «забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання» малолітнього сина, в матеріалах справи відсутні.

Із вказаного слідує, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а в матеріалах справи відсутні докази, які б переконливо свідчили, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало