Справа № 145/959/24
Провадження № 33/801/251/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Медяного В.М., за участю адвоката Морозова В.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Морозова В.Ю., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

установив:

Оскаржуваною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, за те, що він 06 травня 2024 року о 19 год. 15 хв. на автодорозі Уяринці Велика Вулига, керуючи транспортним засобом трактором SIMTAY 120, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, адвокат Морозов В.Ю. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах провадження відсутні належні докази ознак алкогольного сп`яніння та не вбачається факту належного керування транспортним засобом, які б давали можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права та в порушення вимог статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок), не запропонували та не забезпечили проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу, що долученні до матеріалів справи відеозаписи є небезперервними та неповними, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 лютого 2018 року № 1026.

Зазначає, що в протоколі ААД № 053488 не вказано модель, номер і серію засобу, яким велася відеофіксація, і не відомо, чи сертифіковані в Україні засоби відеозапису були застосовані, що є порушенням ст. 283 КУпАП.

Також посилається на те, що працівники поліції здійснювали стосовно ОСОБА_1 психологічний тиск, унаслідок якого останнього було дискредитовано та складено протокол про адміністративне правопорушення для виконання статистичних показників своєї праці.

У судовому засіданні адвокат Морозов В.Ю., підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 053488 від 06.05.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу. Також вина ОСОБА_1 підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудну камеру працівників поліції.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, установленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним судом установлено, що працівниками поліції було виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується не лише письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах провадження, а й відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки такої відмови, а саме те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Таким чином, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який було надано до суду, є неповним та переривається, оскільки з наданого до суду відеозапису не вбачається ознак переривання. На безперервному відеозаписі зафіксована чітка послідовність події, яка стала підставою для складання щодо ОСОБА_1 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема зафіксовано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Щодо доводів апелянта про визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом, оскільки в протоколі ААД № 053488 не вказано модель, номер і серію засобу, яким велася відеофіксація, і не відомо, чи сертифіковані в Україні засоби відеозапису були застосовані, що є порушенням ст. 283 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Такі вимоги відповідно до статті 283 КУпАП висуваються до постанови в справі про адміністративне правопорушення, які виносяться органами Національної поліції, так як відповідно до змін у ст.258 КУпАП у таких випадках протокол не складається, та постанова повинна містити деякі додаткові відомості, які зазвичай зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного, у даній справі не підлягає застосуванню правовий висновок Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладений у постановах від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, від 19.02.2020 у справі №524/1284/17, на які посилається апелянт, оскільки зазначені у вказаних справах висновки стосуються дотримання вимог ст.283 КУпАП при складанні працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, як остаточного рішення в справі, а не при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, вказані справи стосуються інших обставин вчинення адміністративних порушень, розглянуті в порядку КАС, а не КУпАП, а отже висновки, викладені у них не є обов`язковими для судів, які розглядають справи про адміністративні правопорушення в порядку, визначеному КУпАП.

Окрім того, оскаржуючи постанову суду першої інстанції, адвокат стверджує про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проте апеляційний суд не погоджується з вказаними доводами.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року в справі №404/4467/16-а.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Апеляційними судом досліджено як доказ відеозапис із нагрудної камери поліцейських, з якого слідує, що 06 травня 2024 року о 19 год. 11 хв. працівники поліції у службовому автомобілі наздогнали трактор відкритого типу, який рухався по польовій дорозі. Двигун трактора був заведений. За кермом сидів ОСОБА_1 , який попереду тримав дитину, а побачивши працівників поліції зупинив трактор та пересадив дівчинку збоку від себе. При цьому із наявного відеозапису чути шум мотору.Жодних інших осіб під час зупинки поліцейськими транспортного засобу на польовій дорозі не перебувало. Тобто факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, є доведеним, а тому апеляційний суд не вбачає підстав надалі надавати оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині, оскільки розцінює їх не інакше, аніж спосіб захисту ОСОБА_1 з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Матеріали провадження також не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення, як про це зазначає адвокат. Будь-яких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянт не надав.Із відеозапису не вбачається будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 ні на місці зупинки транспортного засобу, ні під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, поведінка поліцейських при складанні протоколу була максимально коректною тощо. Навпаки ОСОБА_1 провокував працівників поліції, пропонував вирішити питання іншим чином для того, щоб останні не складали на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Також безпідставними є доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 через не роз`яснення останньому прав, адже на згаданому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського вбачається, що такі права були роз`яснені.

Відсутність відомостей про виконання поліцейським приписів ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, не має істотного впливу на доведеність обставин вчинення водієм правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП. До того ж, як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонявся та посвідчення водія у нього не вилучалося, оскільки як вбачається з відеозапису, працівник поліції фактично усунув ОСОБА_1 від керування трактором, а посвідчення водія у нього в наявності не було.

Окрім того, враження апелянта про те, що суд взяв на себе функції обвинувачення, не ґрунтуються на матеріалах справи, які не місять жодних даних про те, що суддя перебрав не себе функції обвинувачення.

Зрештою інші доводи, на які посилається апелянт, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд дійшов переконання про відсутність законних підстав для скасування правильної, належно вмотивованої постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Морозова В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний