провадження № 3/294/1210/25
справа № 294/591/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Чуднів

Суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Білера І.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Романівським РВ від 04.01.2007 року, не працюючого,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 130, ч. ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17.11.2024 о 22 год 55 хв в АДРЕСА_1 , ображав брутальними словами, погрожував фізичною розправою своїй доньці ОСОБА_2 , відносно якої вчинив психологічне домашнє насильство, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 111913 від 17.11.2024.

Крім того, водій ОСОБА_2 13.03.2024 о 07 год 19 хв в с. Дубище по вул. Миру, 10, керував транспортним засобом «Volkswagen LT45», днз НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у медичному закладі, стан алкогольного сп`яніння підтверджено висновком КНП "Чуднівська лікарня" №7 від 13.03.2024, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №396655 від 13.03.2024

Крім того, водій ОСОБА_2 13.03.2024 о 01 год 11 хв в с. Дубище по вул. Миру, 2, керував транспортним засобом «Volkswagen LT45», днз НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не чітка мова, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №664810 від 13.03.2024

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення на номер мобільного телефону, про який він повідомив під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також рекомендованим листом, направленим за зазначеною у протоколі адресою місця проживання, про отримання якого він розписався, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №037. Про причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Неявка належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 в даному випадку не перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки на підставі ст. 129 Конституції України, суд, здійснює правосуддя в розумні строки.

Судом береться до уваги, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення відносяться до правопорушень, які за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та, відповідно, несе підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, зважаючи на пріоритет публічного інтересу над приватним, який закріплено у практиці Європейського суду з прав людини як один з принципів судочинства, а також враховуючи завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими, зокрема, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (в редакції станом на дату скоєння правопорушення).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 111913 від 17.11.2024, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.11.2024, письмові пояснення ОСОБА_2 в яких вона вказала, що її батько ОСОБА_1 прийшовши до будинку та почав у ньому всіх ображати, не зважаючи на дітей, почав шарпати матір, за яку ОСОБА_2 заступалась, після чого викликала поліцію.

Дослідивши докази, суд вважає їх достатніми для доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дочки, що могло завдати шкоду її фізичному і психічному здоров`ю.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня вчинення відповідного правопорушення.

Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення за скоєне правопорушення 17.11.2024 не минув.

28.02.202 ОСОБА_2 через канцелярію суду подала заяву, у якій просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , де вона проходить потерпілою, закрити у зв`язку з примиренням та не притягувати її батька до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на сукупність зібраних доказів у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що діяння, вчинене ОСОБА_1 , містило в собі усі юридичні і субєктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та вплинуло на психологічний стан доньки ОСОБА_2 .

Враховуючи особу правопорушника, приймаючи думку потерпілої ОСОБА_2 про примирення з ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП без направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом. (ст. 39-1 КУпАП).

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Щодо факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, у тому числі наркотичного.

Відповідно до абз. 1 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (далі Постанови Пленуму ВСУ), відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).

Відповідно до абз. 4 п. 27 Постанови Пленуму ВСУ для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за епізодом, який мав місце 13.03.2024 о 07:19 год, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №758848 від 13.03.2024, у якому водій від підпису відмовився; розпискою про роз`яснення прав та обов`язав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; висновком №7 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого КНП «Чуднівська лікарня» 13.03.2024 згідно якого ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного спяніння та відеофайлом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено під час руху транспортного засобу. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій погодився та був доставлений до КНП «Чуднівська лікарня». Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Алкософ» 405- результат тесту 0,76 проміле.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за епізодом, який мав місце 13.03.2024 о 01:11 год, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №664810 від 13.03.2024, від підпису в якому ОСОБА_1 відмовився; розпискою про роз`яснення прав та обов`язав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП в якій ОСОБА_1 теж від підпису відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; компакт-диском із відеоматеріалом, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та факт відмови останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в приміщенні медичного закладу.

При вирішенні цієї справи, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований, зокрема, у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Оцінивши зазначені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суд дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів, що доповнюють один одного, які є повними, безсумнівними, належними та такими, що не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 13.03.2024 (2 епізоди) адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння.

Виходячи з наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного адміністративного правопорушення, враховуючи особу правопорушника, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушення, з метою виховання порушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 173-2, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження адміністративні матеріали за справами №294/2093/24 (провадження № 3/294/85/25), №294/591/24 (провадження № 3/294/1210/25) та №294/592/24 (провадження № 3/294/1209/25 присвоївши об`єднаному провадженню №294/591/24 (провадження № 3/294/1210/25).

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (за протоколм серії ВАД № 111913), та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом серії БД №396655),та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом серії ААД №664810),та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Остаточно призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП , у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (рахунок для сплати: UA0006001, отримувач коштів: ГУК в Житомир.обл/Житомир.обл/21081300, ) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (рахунок для сплати: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106/22030106, ).

Роз`яснити ОСОБА_1 що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина БІЛЕРА