Справа № 585/668/25
Номер провадження 3/585/287/25
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської Євтюшенкова В. І., з участю секретаря судових засідань Зубко К.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Домашенка Д.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського РУП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №603998 від 10.02.2025, відповідно до якого 10.02.2025 о 12 год. 30 хв. за адресою: м. Ромни Сумської області, вул. Руденка ОСОБА_1 здійснив незаконний обмін , а саме: обміняв 100 доларів США на 4150 гривень, без відповідного дозволу, чим порушив ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про валюту та валютні операції», за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 162 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні визнав повністю, розкаявся, просив повернути вилучені у нього кошти, оскільки вони його особисті. Вказав, що обміняв лише 100 доларів, бо потрібні були гроші, це одноразовий випадок. Також пояснив, що поняті та жінка, яка обмінювала гроші, приїхали з м. Суми, разом з працівниками поліції, тобто вони могли бути упередженими.

Захисник Домашенко Д.М. просив оголосити його підзахисному усне зауваження, а якщо суд не може застосувати ст. 22 КУпАП, просив накласти на нього попередження. Зазначив, що поліцейські допустили процесуальні порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення коштів. Крім цього, факт обміну зафіксований лише зі слів свідка, прізвище якої в протоколі не зазначене, хоча пояснення долучені до матеріалів справи. Також зазначає, що подія мала ознаки провокації правопорушення, оскільки і свідок, і поняті, приїхали разом з поліцейськими з м. Суми.

Визнання вини ОСОБА_1 не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Таким правовий висновок містить Постанова Верховного Суду від 09.12.20221 у справі № 487/4245/18.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суддя враховує наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 162 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Верховний Суд також неодноразово зазначав, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

ДОП СРУП ГУНП в Сумській області Мяленко О.І., який склав протокол про адміністративне правопорушення, що розглядається, до суду не з`явився. Таким чином, роль посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежилась переданням на розгляд суду протоколу. Після виконання цієї функції ця посадова особа не відіграла ролі у провадженні. Іншими словами, під час провадження у суді не було «сторони обвинувачення», що означає, що у судовому засіданні не було нікого, хто б міг заперечити стороні захисту ( подібне див. п. 63 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михайлова проти України).

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить фіксації моменту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , на ньому зафіксовано лише процес складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, при цьому, ОСОБА_1 інкримінується обмін 100 доларів США на 4150 гривень, а працівник поліції перераховує, описує та вилучає всі наявні у нього кошти, не запитавши навіть їх походження і на яких правових підставах вони були у ОСОБА_1 , не з`ясувавши, чи стосуються вони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Вилучивши кошти, працівник поліції не пояснює, на підставі якого нормативно-правового акту відбувається таке вилучення. Описавши номінали купюр та їх серії, працівник поліції перев`язує їх резинкою і поміщає в конверт, який не опечатує. Лише на запитання ОСОБА_1 чи заберуть у нього ці кошти, працівник поліції відповів, що кошти вилучаються до вирішення справи в суді.

Відповідно до ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Нормами ст. 264 КУпАП визначено, що огляд речей може провадитись уповноваженими на те посадовими особами Служби безпеки України, органів Національної поліції, органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, воєнізованої охорони, цивільної авіації, митного органу, органів прикордонної служби, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, природоохоронних органів, державними інспекторами з питань інтелектуальної власності, органів лісоохорони, органів рибоохорони, органів, що здійснюють державний нагляд за додержанням правил полювання, а у випадках, прямо передбачених законами України, також і інших органів. Огляд речей, ручної кладі, багажу, знарядь полювання і лову риби, добутої продукції, транспортних засобів та інших предметів здійснюється, як правило, у присутності особи, у власності (володінні) якої вони є. У невідкладних випадках зазначені речі, предмети може бути піддано оглядові з участю двох понятих під час відсутності власника (володільця).

Про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

В порушення вимог ч.2 ст. 264 КУпАП, до матеріалів даної справи протокол огляду речей не долучений, на відеозаписі процес його складання не зафіксований, а долучений Акт огляду та вилучення матеріальних цінностей не є протоколом, який має бути складений у даному випадку, як це передбачено вимогами ч. 2 ст. 264 КУпАП (Акт фіксує певний факт, а протокол процес).

Протокол про адміністративне правопорушення містить запис про присутність під час його складання понятих, при цьому з відеозапису вбачається, що останні стоять поодаль від місця складання протоколу, не весь час спостерігають, як працівник поліції вилучає та перераховує грошові кошти, п`ють каву, підходять ближче лише для того, щоб поставити підписи в протоколі.

Крім цього, склавши протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції запитує у ОСОБА_1 чи будуть у нього з приводу цього пояснення, на відповідь ОСОБА_1 про те, що пояснень він не має, працівник поліції говорить останньому: «тоді пишіть з протоколом згоден, зауважень немає», тобто фактично дає вказівку, що саме має написати особа, відносно якої складено протокол.

В протоколі також не зазначено відомостей про свідка, тому його пояснення суддя не може прийняти як належний та допустимий доказ. Крім цього свідок не була попереджена про кримінальну відповідальність. Також, свідок проживає в м. Суми, тому суддя приймає до уваги твердження захисника, що вчинена свідком ОСОБА_2 операція обміну грошових коштів може містить ознаки провокації правопорушення.

Слід також зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оголошувався і на відеозаписі відсутній запис про те, що йому взагалі пропонували з цим протоколом ознайомитись.

Досліджуючи відеозапис, встановлено, що, як до складання протоколу, так і під час його складання та після, співробітником поліції особі, відносно якої складався протокол про адміністративне правопорушення, взагалі не роз`яснюються його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що є порушенням права на захист.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки якщо він доступний та достатній.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупний аналіз зазначених вище обставин свідчить про те, що поліцейським грубо порушено вимоги законодавства щодо оформлення адміністративних матеріалів, а також порушено право на захист особи, щодо якої складався протокол про адміністративне правопорушення, а тому приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 162 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 цього ж Кодексу, оскільки посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не надано достатньо належних і допустимих доказів щодо доведення вини ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суддя приходить висновку щодо необхідності повернення ОСОБА_1 вилучених коштів у повному обсязі, оскільки ідентифікувати окремо купюру номіналом 100 доларів США, використану в безпосередньому процесі обміну, не видається за можливе на підставі наданого Акту вилучення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ст. 162 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучені у нього 10.02.2025 валютні цінності, а саме грошові кошти згідно Акту огляду та вилучення матеріальних цінностей від 10.02.2025.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В.І.Євтюшенкова