Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
12.03.2025 Справа №: 368/133/25
провадження 3-зв/368/2/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Кириченко В.І., розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Кузьміна Є.О. про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Шевченко І.І. перебуває адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

10.03.2025 року адвокатом Кузьміним Є.О. який надає юридичну допомогу Луценку Р.В. було заявлено відвід судді Шевченко І.І. в розгляді даної справи. В заяві про відвід адвокат Кузьмін Є.О. посилається на те, що 12.02.2024 р. постановою Кагарлицького районного суду Київської області судом відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза приміщенням суду із застосуванням власних технічних засобів.

Мотивами такої відмови судом було зазначено те, що нормами КУпАП не передбачено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Захисник Кузьмін Є.О. вважає, що суддя Шевченко І.І. не має наміру розглядати справу справедливо та неупереджено, демонструє спрощений та зручніший для суду підхід, ігнорує законні вимоги захисника.

Так, договором про надання правничої допомоги із ОСОБА_1 від 11.02.2025 р. № 11/02-25 не передбачено компенсація витрат на приїзд з м. Києва до Кагарлицького районного суду Київської області.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 КУпАП, для забезпечення об`єктивного та оперативного розгляду справи, необхідно застосувати аналогію закону з процесуальними нормами КПК України, а саме зі ст. 336 КПК України, якими врегульовано вказане питання.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

У національному законодавстві право на доступ до правосуддя також закріплено на конституційному рівні (ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України).

Також відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану» та ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану Україні» у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації проти України, запроваджено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Відстань між м. Києвом та м. Кагарлик є значною, тому для прибуття до суду захисником має бути витрачено значні грошові кошти на транспортні витрати.

На даний час щодня майже по всій території України оголошується повітряна тривога, внаслідок чого суди припиняють роботу до оголошення сигналу «відбій повітряної тривоги».

Тобто, у визначений час судове засідання може не відбутись.

Натомість, проведення судового засідання в режимі відеоконференції дозволить захиснику здійснювати належний захист Луценко Р.В., надавати йому правничу допомогу відповідно до умов укладеного договору, а також прискорить розгляд справи.

Однак, своїми діями суддя Шевченко І.І, фактично позбавляє захисника ОСОБА_2 реалізувати право на захист, т.я. позбавляє сторону захисту законного права мати захисника, обгрунтовувати свою правову позицію по справі та брати участь у судовому засіданні.

Окрім цього, як місцевими, так і апеляційними судами задовольняються клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, про що свідчать, зокрема, такі постанови:

1. постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 04.04.2024 р. по справі № 734/243/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118120834);

2. постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2024 р. по справі № 349/1184/23 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 17566002);

3. постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 06.03.2024 р. по справі № 545/2072/23 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 17490833);

4. постанова Одеського апеляційного суду від 22.02.2024 р. по справі № 946/8285/23 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 17192702);

5. постанова Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2024 р. по справі № 488/5192/23 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 17174713);

6. постанова Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.02.2024 р. по справі № 536/1661/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116937857);

7. постанова Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2024 р. по справі № 629/94/24 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 16822324);

8. постанова Одеського апеляційного суду від 19.02.2024 р. по справі № 521/2329/23 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 17071603;

9. постанова Жовківського районного суду Львівської області від 06.02.2024 р. по справі № 444/3313/23 (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 16842845);

10. постанова Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29.01.2024 р. по справі № 354/72/24 (https://revestr.court.gov.Ua/Review/l 16584839).

Та інші справи де щодня судами приймаються постанови про проведення судового засідання в режимі відеоконференції саме в рамках КУпАП.

Згідно статей 2, 7 10, ч.7 ст. 56 ЗУ Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура.

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N014 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим.

Згідно ст. 9. Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.І ст.17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49). Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаш проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення Правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь- які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 98).

Відповідно до ст. З Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У справі Borgers v Belgium ЄСПЛ вказав, що «правосуддя має не тільки відбутися, необхідна наявність всіх атрибутів цивілізованого правосуддя». Суддя Мартене в окремій думці по цій справі, підкреслив важливість дотримання судової процедури, зазначивши: «якщо суди не будуть зважати на формальну сторону справи, на зовнішні атрибути, чи матимуть вони моральне право вимагати беззаперечного виконання закону від інших?».

Тобто, наведена практика ЄСПЛ говорить про те, що суд повинен бути неупередженим та безстороннім під час розгляду справи та здійснення правосуддя загалом.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді.

Однак за практикою ЄСПЛ, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Так, відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо - транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію закону та практику ЄСПЛ. Аналогія закону - це застосування до не врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, яка регламентує подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП має природу кримінального злочину, під час розгляду таких справ, судам слід застосовувати норми КПК України, якими передбачено підстави відводу судді, порядок розгляду заявленого відводу та право осіб (в тому числі адвоката) на участь в судових засіданнях, яке не може бути обмежено судом.

Зважаючи на вищевказані обставини, захисник Кузьмін Є.О. не довіряє судді Шевченко І.І. розгляд справи № 368/133/24 та заявляє відвід.

В судове засідання сторони не з`явилися, адвокат Кузьмін Є.О. надіслав заяву про розгляд заяви у їх відсутність та просив її задоволити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , вивчивши зміст заяви про самовідвід, суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень КПК

Крім того, у пункті 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає підстави відводу (самовідводу) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід судді слід застосувати аналогію закону та перевірити відповідність заявлених захисником підстав для відводу судді нормам діючого кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст. ст.75 та76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до статті 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 XI черговим з`їздом суддів України, встановлено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

Захисник фактично в заяві про відвід судді зазначив про його незгоду з процесуальним рішеням судді.

Відповідно до ст.392 ч.1 КПК України зазначено судові рішення , які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.392 ч.2 КПК України зазначено , що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

По аналогії закону вбачається, що захисник має право включити до апеляційної скарги на судове рішення в цій справі заперечення проти постанови судді Шевченко І.І. від 12.02.2024 р. якою відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції з перебуванням захисника поза приміщенням суду із застосуванням власних технічних засобів.

Також суд враховує, що протягом тривалого часу Луценко Р.В. міг скористатись юридичною допомогою адвоката так як справа надійшла до суду 30.01.2025 року і в цей же день ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи в суді, 11.02.2025 року уклав угоду з захисником і 12.02.2025 року подав заяву та його захисник про відкладення розгляду справи 12.02.2025 року о 9 год.10 хв. для ознайомлення захисника з матеріалами справи та узгодження правової позиції. Розгляд справи також призначався на 14 год.00 хв 27.02.2025 року . Також адвокат має право заявляти клопотання до закінчення розгляду справи.

Проаналізувавши заяву про відвід судді, її обґрунтування, суд дійшов висновку, що у заяві про відвід судді не наведено підстав, які б виключали участь судді Шевченко І.І. у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, заява про відвід судді є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись аналогією ст.75, 80,81,82 КПК України, суддя , -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви адвоката Кузьміна Є.О. про відвід судді Шевченко Ірини Іванівни у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Кириченко