Справа № 587/913/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Вортоломей І. Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Сумської області, м. Суми, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 184 КУпАП,
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №605272 від 19 лютого 2025 року - 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за місцем мешкання не навела належних санітарно-гігієнічних умов для життя дитини, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №605273 від 19 лютого 2025 року - 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме за місцем мешкання не навела належних санітарно-гігієнічних умов для життя дитини, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Провадження з розгляду вищезазначених протоколів про адміністративні правопорушення постановою Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2025 року об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер справи №587/913/25 провадження №3/587/606/25.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково, пояснила, що 19 лютого 2025 року, коли прийшли працівники поліції, в будинку були не складенні речі після прання, будинок після пожежі, тому намагається зробити незначний ремонт. Зазначила, що діти завжди нагодовані, в кімнатах підтримується порядок, у них є окреме місце для навчання, зошити, книги, ноутбук, одяг по сезону.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Об`єктивна сторона складу правопорушення - це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність); шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичних, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, інспектором поліції має бути розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».
Крім протоколу про адміністративне правопорушення, до суду надано пояснення самої ОСОБА_1 (а.с. 1, 13) та фото доказ, на якому зображено частина квартири, де розкидані речі (а.с. 5, 12). Будь-яких доказів вини ОСОБА_1 в порушення ч. 2 ст. 184 КУпАП, такі як покази свідків, характеристика з місця проживання, суду не надано.
Натомість в судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення та докази того, що в кімнаті прибрано, наявні меблі, іграшки, телевізор, ноутбук, постільна білизна, книги, тощо.
Тому суд приходить до висновку про відсутність свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).
Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому в процесі доказування вини доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на зазначене ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме його об`єктивної сторони, яка полягає в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання дітей, а також суб`єктивної сторони, яка характеризується відсутністю її вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ч. 2 ст. 184, ст. 247 ч. 1, 245, 280 КУпАП, суддя
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя І. Г. Вортоломей