Номер провадження: 33/813/492/25
Головуючий у першій інстанції Щербіна А. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., представника Некришева Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Некришева Є.А. в інтересах потерпілого Департаменту патрульної поліції НП України на постанову Київського райсуду м. Одеси від 21.11.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, із середньою освітою, тимчасово непрацевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрито.

Відповідно до постанови суду, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №505271 від 19.07.2024 вбачається, що 19.07.2024 об 01 год. за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 16 ОСОБА_1 , виражаючись нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою в бік працівників поліції, внаслідок чого порушувала громадський порядок та спокій громадян, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах потерпілого Департаменту патрульної поліції НП України (надалі ДПП) не погодився із оскаржуваною постановою суду, посилаючись на її прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що ОСОБА_1 в ході вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП завдала ДПП матеріальних збитків, зокрема, здійснила удар ногою в переднє ліве крило службового транспортного засобу «PEUGEOT 301», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого службовий автомобіль отримав механічні пошкодження; розмір матеріальних збитків склав 21 855, 06 грн., відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/116-24/15316-АВ від 19.09.2024;

- судом не було враховано того, що, відповідно до системного аналізу вимог чинного законодавства та судової практики, у разі закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП (що є нереабілітуючою підставою для закриття провадження) в мотивувальній частині судового рішення повинна бути встановлена вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

Посилаючись на викладені обставини, представник потерпілого Некришев Є.А. просить постанову суду змінити та зазначити в мотивувальній частині постанови про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та причинно-наслідковими зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками таких дій.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомила та жодних клопотань на адресу суду не подавала.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з`ясувавши думку представника потерпілого Некришев Є.А., вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника Некришева Є.А., який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до наявного в матеріалах провадження протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505271 від 19.07.2024, ОСОБА_1 19.07.2024 об 01 год. за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 16 виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою в бік працівників поліції, внаслідок чого порушувала громадський порядок та спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (а.с. 1).

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зауважує на суперечності викладених в оскаржуваній постанові суду 1-ої інстанції висновків.

Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд посилається на неможливість встановлення та перевірки обставин, викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505271 від 19.07.2024 з огляду на особисту відсутність під час судового розгляду ОСОБА_1 , а згодом посилається на положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, разом із тим, в резолютивній частині оскаржуваної постанови, суд 1-ої інстанції, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, конкретно не зазначає, із якої саме підстави провадження в даній справі закрито (а.с. 68-69).

При цьому, в даному контексті апеляційний суд наголошує на тому, що, всупереч висновкам, викладеним в оскаржуваній постанові суду, наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується наступними наявними в матеріалах справи доказами:

- змістом вищезгаданого протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505271 від 19.07.2024 (а.с. 1);

- протоколом про адміністративне затримання серії АА №018503 від 19.07.2024, складеного стосовно ОСОБА_1 з метою припинення адміністративного правопорушення та складання адміністративних матеріалів; ОСОБА_1 проставила особистий підпис в зазначеному протоколі та жодних зауважень й скарг за результатами адміністративного затримання не висловлювала (а.с. 3);

- поясненнями ОСОБА_1 від 19.07.2024, відповідно до яких остання пояснила, що 19.07.2024 приблизно о 00:30 год. поверталась додому із малолітньою дитиною та фактичним чоловіком, по АДРЕСА_2 її чоловік ОСОБА_3 побачив, як працівники патрульної поліції розмовляли із хлопцем, якому виписували штраф за порушення ПДР, внаслідок чого її чоловік, який є військовим на лікарняному, почав робити зауваження поліцейським та кричати на них; в подальшому вона підійшла та приєдналась до конфлікту з поліцейськими, на захист чоловіку також погрожувала поліцейським, а в ході конфлікту ногою вдарила крило лівого боку поліцейської машини, далі була викликана СОГ (а.с. 19);

- рапорт співробітника поліції, відповідно до якого під час несення служби за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дор., 16 було здійснено надання допомоги іншому екіпажу поліції, під час складання адміністративних матеріалів гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поводила себе дуже агресивно, кричала, нецензурно виражалась в бік працівників поліції, вчиняла опір, підійшла до службового авто PEUGEOT 9312 та вдарила ногою, внаслідок чого зазначений службовий автомобіль отримав механічні пошкодження, а саме вм`ятину переднього лівого крила (а.с. 18).

Зазначені вище докази в своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В свою чергу, на підставі аналізу вимог ч. 1 ст. 40 КУпАП встановлено, що якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, незалежно від розміру шкоди.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що неправомірними діями ОСОБА_1 , пов`язаними із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, зокрема, у зв`язку із здійсненням удару ногою в переднє ліве крило службового транспортного засобу «PEUGEOT 301», д.н.з. НОМЕР_1 , вказаний службовий автомобіль отримав механічні пошкодження у вигляді вм`ятини переднього лівого крила, при цьому, розмір матеріальних збитків, відповідно до висновку транспортно-товарознавчого експертного дослідження №ЕД-19/116-24/15316-АВ від 19.09.2024, склав 21 855, 06 грн., в тому числі вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ визначається рівній 10 323, 10 грн. та величина втрати товарної вартості 11 531, 96 грн. (а.с. 40-51).

Відтак, своїми діями ОСОБА_1 завдала матеріальних збитків ДПП НП України в загальному розмірі 21 855, 06 грн.

Під час розгляду судом 1-ої інстанції матеріалів справи з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, представник потерпілого ДПП Некришев Є.А. заявляв вимоги стосовно вирішення питання про відшкодування майнової шкоди в розмірі 21 855, 06 грн. під час вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 стягнення (а.с. 36-38), проте суд 1-ої інстанції зазначені вимоги залишив поза увагою у зв`язку із закриттям провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Разом із тим, в апеляційній скарзі представник потерпілого Некришев Є.А. не висуває вимог стосовно стягнення із ОСОБА_1 розміру заподіяних матеріальних збитків, натомість, просить постанову суду 1-ої інстанції змінити, зазначивши в мотивувальній частині про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками таких дій (а.с. 85).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 19.07.2024, на підставі чого апеляційний суд зауважує на тому, що на момент розгляду справи судом 1-ої інстанції, тобто станом на 21.11.2024, передбачені законом строки накладення стягнення спливли.

В свою чергу, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Питання щодо необхідності встановлення (не встановлення) винуватості при закритті справи за строками в національній судовій практиці є спірним.

На підставі аналізу вищевикладених положень законодавства можна дійти висновку про те, що в разі звільнення особи від накладення адміністративного стягнення необхідно встановлювати винуватість такої особи та наявність причинно-наслідкового зв`язку між її діями та наслідками таких дій.

Так, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, оскільки застосування даної підстави для закриття провадження можливе лише за встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, зі змісту вищенаведеної ч. 2 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом тримісячного строку.

На переконання апеляційного суду, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції зауважує на доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Проте, з урахуванням того факту, що в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП в резолютивній частині постанови при закритті провадження по справі у зв`язку зі спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд 1-ої інстанції дійсно позбавлений можливості визнавати особу винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить переконання про те, що такі висновки повинні міститись в мотивувальній частині судового рішення.

Встановлення в мотивувальній частині постанови суду винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення в подальшому може мати юридичні наслідки у вигляді можливості стягнення з винуватої особи розміру спричиненого матеріального збитку в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладені вище положення, суд апеляційної інстанції вважає, що існують підстави для скасування оскаржуваної постанови суду та прийняття нової постанови суду про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а також зазначення в мотивувальній частині постанови про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого Некришева Є.А. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із прийняттям нової постанови з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 40, 251, 252, 268, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Некришева Є.А., в інтересах Департаменту Патрульної Поліції НП України задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца