Номер провадження: 33/813/562/25
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Крупка Олена Олександрівна, на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 12 липня 2024 року об 00 год. 12 хв. в м. Одесі по вул. Лазарєва 86, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER ALCOTEST», відповідно до якого у останнього виявлено 0,66 %о (проміле) алкоголю, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Малиновським районним судом м. Одеси від 27 грудня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 13-14).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 30.01.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Крупка О.О., звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.18-25).

В судовому засіданні, призначеному на 05.03.2025 року о 11:30 год., адвокат Шевчук В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 113721 від 12.07. 2024 року;

- тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», прилад № 0416, результат тесту склав 0,66 ‰ (а.с.4);

- актами огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5-6);

- відеозаписами № 471136, 474899, 474540, 471516 (а.с.7).

Однак, апеляційний суд не повністю може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у справі № 216/5226/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами

Не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Долучений до матеріалів справи відеозаписи з бодікамер ПВР № 471136, 474540, 474899 починаються із спілкування з ОСОБА_1 , підготовки та дальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення. Доданий запис з ПВР № 471516 взагалі не містить фіксування подій, що сталися 12 липня 2024 року о 00 год. 12 хв. в м. Одесі по вул. Лазарєва 86.

Наведене, у своїй сукупності, вказує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи з явними ознаками такого.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було роз`яснено, що у разі не згоди з результатами тесту, особа має право на огляд в закладі охорони здоров`я. Відеозапис взагалі не містить фіксування моменту роз`яснення працівниками поліції особі його права на проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) №1452/735 від 09.11.2015,у спеціалізованому закладі охорони здоров`я та відповідно звернення із такою пропозицією, враховуючи відмову особи підписувати акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з незгодою з результатами Драгеру та запереченням факту вживання алкоголю (ПВР 471136, урив. 00:57:22; ПВР 474899, урив. 00:15:55).

Так, із матеріалів справи вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 не визнавав факту вживання алкогольних напоїв.

Більше того, про це він здійснив власноручну запис у протоколі про адміністративне правопорушення, серії АБА 113721 (а.с.1).

Матеріали справи також не містять відповідного направлення особи на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі із зазначенням відмови особи від такого проходження, що суперечить відповідним положенням Інструкції та підтверджує відповідні доводи апелянта в цій частині.

Згідно п. 7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується наявність і діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП,повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як затри доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2024 року, ОСОБА_1 є особою яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,у відкрите судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.13).

Проте, матеріали справи не містять даних про те, що судом першої інстанції належним чином повідомлено ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП, яке відбулось 27 грудня 2024 року.

Отже, незважаючи на відсутність доказів, які свідчили б про належне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи 27 грудня 2024 року, суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права в судовому процесі, передбачені ст. 268 КУпАП, і позбавив його можливості брати участь в судовому розгляді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, висловлювати свою думку.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція) і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Так, ЄСПЛ в справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 прийшов до висновку про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку з тим, що справа про адміністративне правопорушення відносно правопорушника була розглянута судом за його відсутності та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, з огляду на норми ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, є порушенням процесуального закону та вимог Конвенції щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики ЄСПЛ (Рішення у справах «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року, «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист своїх інтересів та справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції.

Отже, встановлені у справі обставини свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також порушень, які були допущенні працівниками поліції при пред`явленні ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить обов`язкової складової - об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як визначено п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Крупка О.О., підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що не всі доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і взяті Одеським апеляційним судом до уваги.

Керуючись п.1, ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Крупка Олена Олександрівна, задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда