1Справа № 335/1403/25 3/335/634/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого керівником ПАТ «Інтурист-Запоріжжя»,

за ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 року до суду з Головного управління ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.163-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення №225/12/08-01-04-08 від 07.02.2025 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до стати податків і зборів (обов`язкових платежів). а саме ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ () 10.09.2024 року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 12952,75 грн. згідно платіжного доручення №ПН2843 від 10.09.2024 р: затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 256 календарних дня ( податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024): 11.10.2024 року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 12952,00 грн, згідно платіжного доручення N ПН5213 від 11.10.2024р; затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 256 календарних днів ( податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024) ; 12.11.2024 року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 12 952.7 грн. згідно платіжного доручення № ПН7073 від 12.11.2024р; затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 288~календарних днів ( податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024) ; 22.11.2024 року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 32 824,56 грн. згідно платіжного доручення № 446 від 22.11.2024р.; затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 298 календарних днів ( податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024) ; 28.11.2024року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 38500.00грн. згідно платіжного доручення№ 468 від 28.11.2024р.: затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 304 календарних днів ( податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024) ; 29.11.2024 року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 23 300,00грн. згідно платіжного доручення № 470 від 29.11.2024р.; затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 305 календарних днів (податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024); 0б.12.2024р року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 50 000.00 грн. згідно платіжного доручення N 474 від 06.12.2024р.; затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 312 календарних днів ( податкові зобов`язання за 4 квартал 2023 року - граничний термін сплати 29.01.2024); затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 221 календарних днів ( податкові зобов`язання за 1 квартал 2024 року граничний термін сплати 29.04.2024); 12.12.2024 року було погашено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в розмірі 50 000.00грн. згідно платіжного доручення № 485 від 12.12.2024р.; затримка стати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб 227 календарних днів податкові зобов`язання за 1 квартал 2024 року граничний термін стати 29.04.2024).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, з заявою про відкладення розгляду справи та/або запереченнями на протокол до суду не звертався. Викликався до суду, шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Поштова кореспонденція повернулася до суду без вручення.

Враховуючи той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.163-2 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останнього, на підставі наявних документів, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають бути у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до ст.163-2 КУпАП передбачена відповідальність за не подання або не своєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів),що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 спеціальний (посадові особи підприємств, установ та організацій).

Доказів того, що ОСОБА_1 є керівником ПАТ « Інтурист Запоріжжя» суду надано не було.

Долучені до протоколу докази а саме акт перевірки №1233/08-01-04-08/02573818 від 30.01.2025 жодним чином не доводять вину ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malafeyevay Russia",рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Kareliny.Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Стаття 163-2 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) та складається з двох частин.

В протоколі про адміністративне правопорушення №225/12/08-01-04-08 від 07.02.2025 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-2 КУпАП та не вказана частина цієї статті.

Суддя не наділений повноваженнями самостійно визначати кваліфікацію діяння, цей обов`язок покладений на орган, який складає протокол. Суддя, як орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.. 280 КУпАП).

Оскільки в протоколі серії №225/12/08-01-04-08 від 07.02.2025 не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто не визначена юридична кваліфікація дій ОСОБА_1 , то він є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64). У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 268, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.163-2 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В. Апаллонова