Справа № 639/4736/24
Провадження № 3/639/332/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Харків

Суддя Жовтневого районного суду м.Харкова Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює майстром ПК ВЧД-5, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ААД № 902473 від 31.07.2024 року, 31 липня 2024 року о 07:32 годині по вул. Полтавський шлях, 153 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT Megane, д.н.з. НОМЕР_1 ,перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA Prado, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутньому напрямку. У протоколі зазначено про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.12.2024 матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП направлено начальнику УПП ДПП в Харківській області для належного оформлення. При цьому суд у постанові посилався на те, що згідно висновків експерта порушення правил дорожнього руху є в діях як водія ОСОБА_1 , так і водія ОСОБА_2 .

В свою чергу, відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 221366 від 15.01.2025 року, 31 липня 2024 року о 07:32 годині по вул. Полтавський шлях, 153 в м. Харкові водій ОСОБА_2 керував автомобілем TOYOTA Prado, д.н.з. НОМЕР_2 , не переконався в безпеці під час перестроювання та допустив зіткнення з автомобілем RENAULT Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . У протоколі зазначено про порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п. п. 10.1, 10.3 ПДР України.

При ДТП транспортними засобами отримані механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що 31.07.2024 рухався у крайньому правому ряду вул. Полтавський Шлях з невеликою швидкістю, близько 10 км/год. Перед ним у праву смугу з середньої різко перестроївся автомобіль TOYOTA, який перед цим випередив його автомобіль. Відстань була малою та зіткнення уникнути не вдалося.

ОСОБА_2 пояснив суду, що рухався по вул. Полтавський шлях у крайньому правому ряду, перед ним стояв автомобіль RENAULT з відчиненими дверцятами, він дочекався, коли його впустять у середній ряд, об`їхав стоячий автомобіль та, увімкнувши покажчик правого повороту, почав повертатися у праву смугу, але відчув удар у праву задню ділянку автомобіля.

Обидва водії вважали себе невинуватими у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що як співробітник патрульної поліції складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Він разом із напарниками прибув на місце події, було опитано водіїв, складено схему ДТП, відібрано письмові пояснення. Сукупність зібраних доказів давала йому підстави вважати винуватим у ДТП саме ОСОБА_1 , а тому він склав протокол лише відносно нього. При цьому допустив, що письмові пояснення ОСОБА_1 , які було долучено до матеріалів справи, відрізнялися за своїм змістом від раніше наданих усних пояснень, які не фіксувалися. Також свідок не зміг пояснити, чому не притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена».

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали про адміністративні правопорушення, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.09.2024 у справі призначено судову автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Відповідно до висновку експерта № 7851 від 26.11.2024:

1) згідно пояснень водія автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_4 :

При умові, якщо в момент початку руху автомобіля RENAULT MEGAN водій ОСОБА_2 вже знаходився в стадії виконання маневру перестроювання в праву смугу руху, технічна можливість уникнути ДТП діями водія ОСОБА_2 не визначалася і в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП, - не вбачається.

Якщо в момент початку руху автомобіля RENAULT MEGANE водій автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_2 ще знаходився в стадії об`їзду і не приступав до маневру перестроювання в праву смугу руху, то водій ОСОБА_2 повинен був перед зміною напрямку руху діяти згідно з вимогами п. 10.1 ПДР України.

Технічна можливість уникнути ДТП для водія автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_2 визначалася виконання ним вимог п. 10.1 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії водія автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП.

В даному варіанті розвитку дорожньої ситуації, при умові, якщо в момент початку руху автомобіля RENAULT MEGANE водій автомобіля TOYOTA PRADO вже знаходився в стадії перестроювання в праву смугу руху, водій автомобіля RENAULTY MEGAN ОСОБА_1 перед початком руху повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 ПДР України.

Технічна можливість уникнути ДТП для водія ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії водія автомобіля RENAULT MEGANE ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП.

Якщо в момент початку руху автомобіля RENAULT MEGANE водій автомобіля TOYOTA PRADO не знаходився в стадії перестроювання і рухався прямолінійно в лівій смузі, водій автомобіля RENAULT MEGANE ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 ПДР України.

З мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій ОСОБА_1 технічну можливість уникнути ДТП та чи малися в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які б знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з ДТП, - не представляється можливим.

2) згідно пояснень водія автомобіля RENAULT MEGANE ОСОБА_1 :

В даному варіанті дорожньої ситуації водій автомобіля RENAULT MEGANE ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 ПДР України.

З мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій ОСОБА_1 технічну можливість уникнути ДТП та чи малися в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які б знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з ДТП, - не представляється можливим.

В даному варіанту розвитку дорожньої ситуації водій автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.3 ПДР України.

Технічна можливість уникнути ДТП з боку водія автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п. 10.3 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії водія автомобіля TOYOTA PRADO ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.3 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП.

Таким чином, пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо механізму вчинення ДТП за своїм змістом різняться та не узгоджуються одні з одними. Висновок експерта, складений за поясненнями обох водіїв, також містить декілька варіантів щодо встановлення порушень ПДР України обома водіями в залежності від наданих ними пояснень.

На підтвердження винуватості водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного також надані протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221366 від 15.01.2025 року та серії ААД № 902473 від 31.07.2024 року, які були складений компетентними особами, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, схема ДТП від 31.07.2024 року, письмові пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які перебували в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом із цим, з наданих до суду протоколів щодо правопорушення та висновку експертизи, інших матеріалів справи неможливо однозначно встановити наявність вини як в діях ОСОБА_1 , так і в діях ОСОБА_8 .

Крім того, як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, дорожньо-транспортна пригода сталася 31.07.2024 р.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Зазначені в протоколах правопорушення не є триваючими, таким чином, на момент розгляду справи, строки накладення адміністративного стягнення сплинули.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З урахуванням того, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчився, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.38,124,247,283,284,285,289,294 КУпАП, суд

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.О.Макаров