Справа № 502/4/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця ДПСУ НОМЕР_1 прикордонного загону ІПС 3 категорії, помічника гранатометника ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 172-18 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Кілійського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 262890 від 28.12.2024 року з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

З протоколу серії ПдРУ № 262890, складеного 28.12.2024 року в.о. начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) майором ОСОБА_2 встановлено, що 19.12.2024 року під час несення служби у прикордонному наряді «ПС» у складі сержанта ОСОБА_1 та молодшого сержанта ОСОБА_3 , у межах прикордонного знаку 1402-1404, в період з 03:00 години по 09:00 годину 19.12.2024 року, виконували наказ на охорону кордону, в ході несення служби старшим прикордонного наряду ОСОБА_1 , порушено правила несення прикордонної служби, а саме: не здійснення належного контролю за діями молодшого прикордонного наряду ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 , не стежив за дотриманням військової дисципліни та правопорядку в складі наряду, що спричинило самовільне залишення місця несення служби 19.12.2024 року ОСОБА_3 ..

Своїми діями ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, неналежним чином виконав вимоги абз. 4, 5, 7 п. 5 г. 1 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ» затверджену Наказом МВС України від 19.10.2015 року № 1261, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ст. 172-18 ч. 2 КУпАП України, тобто порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені в момент складання протоколу.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.172-18 КУпАП, у судовому засіданні не є обов`язковою, враховуючи неявку в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявність даних про своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи, відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та маючи право на отримання професійної правничої допомоги, цим правом за значний проміжок часу не скористався, з метою запобігання затягування розгляду справи, суддя, вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши повно та всебічно матеріали адміністративної справи, додані письмові та електронні докази, а саме:

- протоколом серії ПдРУ № 262890 від 06.07.2024 року про скоєння ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП України;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , від 20.12.2024 року;

- копією службового посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.10.2021 року та дійсного до 31.12.2026 року;

- наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2491-АГ від 27.12.2024 року;

- висновком службового розслідування по факту самовільного залишення місця несення служби інспектором прикордонної служби 3 категорії кулеметником групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип Б) молодшим сержантом ОСОБА_4 за вих. № 03.2/586/24-Вн від 27.12.2024 року;

Дослідивши повно та всебічно матеріали долучені до адміністративного протоколу, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-18 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Разом з тим, оскільки така норма закону є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ставиться у провину порушення абз. 7 п. 10 гл. 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1391/27836.

Відповідно до п. 3 ч. 1 розділу І «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1391/27836, закріплено, що «Прикордонним нарядом» є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України "Про Державну прикордонну службу України".

Згідно абз. 4, 5, 7 п. 5 г. 1 розділу ІІ Інструкції № 1261 старший наряду зобов`язаний організувати службу прикордонного наряду відповідно до одержаного наказу; під час несення служби розташовувати особовий склад прикордонного наряду так, щоб не втрачати візуальний контакт між особовим складом наряду та за потреби в найкоротший термін надати йому фізичну допомогу та вогневу підтримку; неухильно стежити за дотриманням складом прикордонного наряду дисципліни та правопорядку.

Зі змісту протоколу не встановлюється які саме конкретні порушення правил несення прикордонної служби допустив ОСОБА_1 та яким шляхом таке порушення мало місце відповідно до ситуації, визначеної у самому протоколі про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 , мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав.

Окрім того, до матеріалів справи не додано посадову інструкцію, згідно якої можливо було б встановити обсяг повноважень та обов`язків військовослужбовця ДПСУ НОМЕР_1 прикордонного загону ІПС 3 категорії, помічника гранатометника ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_1 , відповідно до якої вбачались би відповідні порушення.

Жодних інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, матеріали справи не містять.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Враховуючи зазначене вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість прийти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та аналізуючи докази по справі, суддя прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 172-18, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан