1Справа № 335/272/25 3/335/320/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.01.2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №201416 від 20.12.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що 20.12.2024 року, о 21 год. 57 хв., у м. Запоріжжі, бул. Шевченка, 40 А, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Alkotest Drager 6810 », результат 0,80 %, тест №2895, чим порушив п. 2.9.а ПДР, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав. В судовому засіданні надав заперечення відповідно до яких зазначив, що автомобіль був зупинений поліцейськими без законних підстав, а подальше складення процесуальних документів у справі та збирання доказів було неправомірним. В судовому засіданні зазначив, що інкриміноване протоколом обвинувачення є неконкретним та не повним, оскільки у ньому відсутній факт згоди чи незгоди ним з результатом огляду. Перед проходженням огляду на стан сп`яніння поліцейські не роз`яснили йому порядок та процедуру проходження, його права та обов`язки, наслідки його дій. Належним чином не роз`яснено порядок застосування технічного приладу, право відмовитись від проходження на місці та пройти огляд в закладі охорони здоров`я, чи пройти на місці зупинки, але не погодитись з результатом, та забезпечити проходження його огляду в закладі охорони здоров`я. Про право пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 взагалі поліцейськими не роз`яснено. Повідомив, що незважаючи на те, що він, після телефонної розмови з адвокатом, повідомив інспектору про необхідність проходження огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейські навіть після цього не роз`яснили йому про таке його право та повідомили, що процедура вже завершена, а протокол вже складено. Звертає увагу суд, що його огляд на місці зупинки на стан сп`яніння проведено з застосуванням приладу Drager Alcotest 6810 однак про строк технічного обслуговування (калібрування) йому не відомо і матеріали справи не містять, що ставить під сумнів результати огляду водія. Прохав справу про адміністративне правопорушення відносно нього ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння. Суб`єктом зазначеного правопорушення є водій транспортного засобу.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 ч. 1 КУпАП, за ознакою перебування в стані алкогольного сп`яніння. Предметом доказування винуватості особи за даним складом правопорушення є факт належного проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП України, суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201416 від 20.12.2024 складений о 22 год. 47 хв.; довідкою з бази даних підсистем «Адмінпрактика» виданою інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції А. Павлик; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме технічного приладу «Alkotest drager 6810 » результат позитивний 0,80%; рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП рядового поліції Кондратенко-Сороки Д.В.; компакт-диск з відеозаписом фіксації правопорушення.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок №1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Порядок використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції регламентований Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення регламентований Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція №1395).

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п.п. 6, 10 Розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно положень ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, законодавець чітко зазначив, що у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З положень п. 1 Розділу II Інструкції № 1395 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено поліцейськими з суттєвими порушеннями вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735 та Порядку № 1103, а тому його результати слід визнати недійсними.

Так, судом встановлено, що на відеозаписі не зафіксовано жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а його поведінка була абсолютно адекватною до подій, що відбувались. На відеозаписі чітко видно, як ОСОБА_1 спокійно та адекватно обстановці розмовляє зі співробітниками поліції, без будь-яких порушень мови, координації рухів, тремтінь пальців рук тощо. Зафіксований на відеозаписі характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не дає підстав для висновку про наявність у нього хоча б однієї з ознак алкогольного сп`яніння, передбачених Інструкцією № 1452/735.

Незважаючи на відсутність підстав, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6810, на що він погодився. Результат тесту № 2895 - 0,80 ‰ проміле.

Водночас у порушення пунктів 4, 5 Розділу II Інструкції №1452/735 перед проведенням огляду поліцейськими не роз`яснено ОСОБА_1 порядок застосування технічних засобів та проведення процедури огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з відеозаписом поліцейські, ані перед, ані впродовж огляду, взагалі не роз`яснили ОСОБА_1 порядок та процедуру проходження, його права та обов`язки, наслідки його дій. Належним чином не роз`яснили право відмовитись від проходження на місці зупинки та пройти огляд в закладі охорони здоров`я, чи пройти на місці зупинки, але не погодитись з результатом, та забезпечити проходження його огляду в закладі охорони здоров`я упродовж двох годин. Як і не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на місці, згоди чи незгоди з результатом тесту тощо.

При цьому судом не встановлено те, що поліцейськими повідомлялося ОСОБА_1 про можливість проходження огляду в закладі охорони здоров`я та роз`яснювалось, коли та за яких умов це відбувається.

На 22:13:36 відеозапису ОСОБА_1 не погодився з результатами алкотестора, прохав надати адвоката. Поліцейська каже : - «Надати адвоката не можемо звертайтесь за правовою допомогою самостійно…». ОСОБА_1 , повідомив інспектору про необхідність проходження огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейські навіть після цього не роз`яснили йому про таке його право та повідомили, що процедура вже завершена, а протокол складається за поручення п. 2.9 А ПДР України.

На 22:48:22 відеозапису поліцейська каже: «- Протокол вже складено, можете оскаржити в судовому порядку. Я вам запропонувала огляд безпосередньо пройти на місці зупинки ТЗ. Ваші права ніяким чином не були порушені. Якщо ви вважаєте, що я порушила якимось чином права особи яка ….усе у відповідності було зроблено по процедурі і ніяким чином не, ніяким чином не було вас обмежити в тому чи іншому праві…».

Водночас вказана поведінка та дії поліцейських не відповідають вимогам чинного законодавства та спрямовані не на дотримання прав особи, а навпаки, на їх порушення. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, вперше опинився в такій ситуації та не будучи юристом або знавцем у галузі права, тобто особою, яка не тільки знає, а й розуміє юридичне значення своїх дій, без належного роз`яснення процедури проходження огляду на стан сп`яніння та його прав, з боку поліцейських, останній не міг належним чином реалізувати свої права.

Як вбачається із матеріалів справи, в них взагалі відсутнє письмове направлення водія на огляд до медичного закладу, а саме до КНП «ОКЗНПД» ЗОР. З відеозапису вбачається, що водієві навіть не було запропоноване пройти огляд в медичному закладі, а направлення не складалось, не оголошувалось та під підпис не вручалось.

Тому, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги вимоги ст. 266 КУпАП, суд вважає, що порядок визначення ознак сп`яніння та подальший проведений працівниками поліції огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння недійсним.

Крім того, суд звертає увагу на те, що фабула адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі, є неконкретною та не повною, оскільки у ній відсутні відомості про згоду чи незгоду ОСОБА_1 з результатом огляду. Зокрема, вказані факти впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та порушують право особи на захист.

Так, згідно з абз. 2 п. 5 Порядку № 1103 «Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності».

Як зазначено вище в протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №201416 від 20.12.2024 інкриміноване правопорушення не містить згоди ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння. Таким чином, висунуте обвинувачення суперечить вимогам порядку абз. 2 п. 5 Порядку № 1103.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Виходячи з положень статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

При цьому розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Водночас ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає три самостійні об`єктивні сторони адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції - що заборонено п.2.9 (а) (б) Правил дорожнього руху; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів - що заборонено п.2.9 (г) Правил дорожнього руху; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - що заборонено п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У той же час Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених в протоколі.

Враховуючи викладене, інкриміноване протоколом обвинувачення є неконкретним та не повним, оскільки у ньому відсутні відомості про згоду чи незгоду ОСОБА_1 з результатом огляду. А враховуючи те, що він просив доставити його до медичного закладу, то беззаперечне визнання ним результатів огляду на місці зупинки викликає обґрунтовані сумніви.

Крім того, при дослідженні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не було проінформовано про порядок застосування відносно нього спеціального технічного засобу, який має сертифікат відповідності та відповідне свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки спеціального приладу Alcotest Drager 6810 .

За таких умов, враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушеннями положень діючого законодавства, його результати слід визнати недійсними.

Аналогічні правові позиції викладено в постановах Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2023 у справі № 187/1391/23, Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2024 у справі №308/5657/23, Миколаївського апеляційного суду від 05.04.2024 у справі №488/4984/23.

Більш того судом взято до уваги й те, що з урахуванням вимог ст. ст. 8 та 9 Конституції України, за якими в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж передбачені законом України, повинні застосовуватися правила міжнародного договору. Це твердження ґрунтується на статті 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів 1969 року, учасницею якої є Україна: «…учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору».

Крім того протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належними доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Рапорт працівника поліції, який міститься у матеріалах справи теж не є належним та допустимим доказом, через те, що він відображає виключно суб`єктивну думку працівника поліції. До того ж в розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (зокрема, до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а).

Візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції щодо допущення особою порушення вимог Правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 338/1/17 (адміністративне провадження № К/9901/15804/18).

До того ж, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі№ 177/525/17).

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17 (К/9901/3839/17).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, з досліджених в ході розгляду справи наданих суду доказів судом не встановлено достовірних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, містять достатні дані, які б відображали вчинення останнім такого адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання суду, долучені до адміністративного матеріалу докази є сумнівним та не підтверджують наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України»).

Інших доказів, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, співробітниками патрульної поліції суду не надано.

Оцінивши докази, долучені до справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося, ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В. Новасардова