Справа № 461/6949/24 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х. М.
Провадження № 33/811/1871/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Левчуку А-І.-В., за участю адвокатів Доготер О.Г., Лебєдєвої Т.О., представників Львівської митниці Державної митної служби України Зирянова О.Ю., Кирчея Ю.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Доготер О.Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 338 651 гривні 17 копійок, без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0692/20900/24 від 27.07.2024 року, повернуто ОСОБА_1 , або уповноваженій нею особі.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 55 529 гривень 73 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, 23.07.2024 у пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці в`їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , яким переміщується за попередньою митною декларацією типу ІМ ЕЕ 24UA25U1, в митному режимі імпорт товар: «транспортний засіб марки AUDI, модель E-TRON, кузов НОМЕР_3 ». Як підставу для пропуску вказаного товару на митну територію України ОСОБА_2 подав товаросупровідні документи, у тому числі: рахунок-фактура (Invoice) № 65554 від 23.04.2024 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 12.04.2024 року; довіреність від громадянки України ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) громадянину ОСОБА_2 , від 22.07.2024, зареєстрована у реєстрі за №6865 та оформлена на бланку НСР 059849. Відповідно до поданих товаросупровідних документів та попередньої митної декларації типу ІМ ЕЕ 24UA25U1, на митну територію України переміщується товар: «автомобіль легковий, оснащений виключно електричним двигуном одним чи декількома, для перевезення людей, що використовувався (після ДТП) - 1 штука. Марка - AUDI, модель - E-TRON, номер кузова/VIN - НОМЕР_3 ; календарний рік виготовлення - 2019; тип двигуна - електричний; ємність батареї 95 кВт/год.; двигун немає даних загальна кількість місць 5». Продавцем товару є компанія «Insurance Auto Auctions», а покупцем громадянка України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Вартість товару становить 16324,00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України відповідає сумі 677302,35 гривень.

Вказаний товар переміщується громадянином України ОСОБА_2 на підставі довіреності наданої громадянкою України ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) від 22.07.2024, зареєстрована у реєстрі за №6865 та оформлена на бланку НСР 059849 та посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальовою Катериною Іллівною.

Відповідно до вказаної довіреності Ігнатенко Юлія Миколаївна уповноважила ОСОБА_2 бути її представником в установах та організаціях як в Україні так і за її межами, у тому числі щодо придбання транспортного засобу його транспортування до території України та по території України, а також бути її представником у відповідних органах України, у тому числі митної служби, тощо. На Довіреності наявний відтиск круглої печатки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальової Катерини Іллівни. Крім цього, довіреність виготовлена на номерному бланку НСР 059849.

Відповідно до інформації, яка наявна у відкритому єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк НСР 059849 використано (витрачено) 30.10.2023, код витрачання бланку - 7 Довіреність. З метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості та законності отримання поданих до митного контролю документів, як підстави для пропуску товару на митну територію України, Львівською митницею 23.07.2024 листом №20-03/20-01/14/20347 скеровано запит до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальової Катерини Іллівни.

На лист митниці отримано відповідь листом від 24.07.2024 №162/01-16 (вх. митниці №62524/14/20-03 від 25.07.2024) у якому зазначено, що бланк серії НСР 059849 використано 30.10.2023 задля іншої нотаріальної дії з іншим реєстраційним номером, довіритель та представники за довіреності інші особи. Крім цього, у листі повідомлено, що 22.07.2024 приватним нотаріусом Ковальовою К.І. не здійснювались жодні нотаріальні дії.

Таким чином, Правилами визначено, що усі документи, які необхідні для здійснення митного контролю ТЗ у пункті пропуску та їх подальшого переміщення через митний кордон України, подаються власником ТЗ або ж уповноваженою особою, у даному випадку громадянином України ОСОБА_2 .Опитаний громадянин ОСОБА_2 пояснив, що подана до митного контролю довіреність була йому надіслана засобом телефонного зв`язку громадянкою ОСОБА_1 з метою доставки вказаного транспортного засобу в Україну.

Для з`ясування обставин щодо отримання довіреності від 22.07.2024, яка оформлена на бланку НСР 059849, Львівською митницею листом від 26.07.2024 №20-03/20-01/14/20648 викликалась ОСОБА_1 , однак у визначений час остання не прибула та про причини неявки не повідомила.

Таким чином, встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 , з метою ввезення на митну територію України товару: «транспортний засіб марки AUDI, модель E-TRON, кузов НОМЕР_3 », надала громадянину України ОСОБА_2 довіреність від 22.07.2024, зареєстровану у реєстрі за №6865 та оформлену на бланку НСР 059849, якою уповноважила його на вчинення дій щодо переміщення вказаного товару через митний кордон України, а також транспортування товару до митниці призначення та здійснення усіх необхідних митних формальностей. Однак, довіреність від 22.07.2024, зареєстрована у реєстрі за №6865 та оформлена на бланку НСР 059849, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальовою К.І. не видавалась та не посвідчувалась, а тому вказана довіреність є підробленою.

Враховуючи викладене, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України

Не погоджуючись з цим рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Доготер О.Г. звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує, що висновок суду є помилковим, а постанова незаконною.

Наголошує, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови суду містить посилання на те, що ОСОБА_1 уповноважила на представництво громадянина ОСОБА_2 в установах та організаціях як в Україні так і за її межами, у тому числі щодо придбання транспортного засобу його транспортування до території України та по території України, а також представництво у відповідних органах України, у тому числі митної служби, тощо.

Натомість, як з`ясував суд першої інстанції із матеріалів справи - вказана довіреність нотаріусом посвідчена не була, а отже не тягне за собою ніяких правових наслідків та не доводить саме вчинення переміщення ОСОБА_1 або її участь у вказаних діях, що спрямовані на викривлення у контролюючого органу розуміння обставин. Виходячи з цього твердження, ОСОБА_1 не може бути притягнена до адміністративної відповідальності, адже її діяння не містять ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення - переміщення або дії, спрямовані на переміщення з приховуванням від митного контролю.

Наголошує, що ОСОБА_1 не надавала (тобто, не вчиняла переміщення або дії спрямовані на переміщення з приховуванням від митного контролю) підробленої довіреності та не є суб`єктом відповідальності за частиною першою статті 483 МК України.

У матеріалах адміністративної справи, наданої суду Львівською митницею, взагалі не міститься доказів, які б доводили діяння і спосіб вчинення адміністративного правопорушення.

Зауважує, що митне законодавство України визначає вичерпний перелік документів, що необхідні для перетину митного кордону України: серед них немає вимоги щодо нотаріального посвідчення документів, що засвідчують право користування транспортним засобом.

Заслухавши виступ учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вищезазначених вимог закону, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній.

Так, ч.1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною вказаного адміністративного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю, серед іншого, це їх переміщення через митний кордон з поданням до митного органу України як підстави для переміщення предметів підроблених документів або таких, що одержані незаконним шляхом, містять неправдиві дані чи є підставою для переміщення інших предметів.

Суб`єктивна сторона, враховуючи приписи ч. 1 ст. 458 МК України, передбачає наявність умислу чи необережності. При цьому, для кваліфікації дій заст. 483 МКУ не мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали від цього шкідливі наслідки.

Згідно зі ст.495МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483МК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про порушення митних правил №0962/20900/24 від 27.07.2024 року, митною декларацією типу ІМ ЕЕ 24UA25U1, рахунком-фактурою (Invoice) № 65554 від 23.04.2024 року; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 12.04.2024 року; довіреністю від громадянки України ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) громадянину ОСОБА_2 , від 22.07.2024, зареєстровану у реєстрі за №6865 та оформлену на бланку НСР 059849, доповідними записками, службовими записками, та іншими матеріалами справи, яким дана належна правова оцінка з чим погоджується і апеляційний суд, та наведене спростовує доводи апеляційної скарги.

На переконання апеляційного суду, наведені вище докази є послідовними, логічними та взаємоузгоджуються між собою, яким суддя місцевого суду дала оцінку на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження з позиції належності, допустимості й достатності.

Протокол про порушення митних правил відповідає вимогам ст. 494 МК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальової К.І. від 24.07.2024 №162/01-16 (вх. митниці №62524/14/20-03 від 25.07.2024) у якому зазначено, що бланк серії НСР 059849 використано 30.10.2023 задля іншої нотаріальної дії з іншим реєстраційним номером, довіритель та представники за довіреності інші особи. Крім цього, у листі повідомлено, що 22.07.2024 приватним нотаріусом Ковальовою К.І. не здійснювались жодні нотаріальні дії.

Також у матеріалах справи наявні письмові пояснення водія ОСОБА_2 , зі змісту яких вбачається, що 20.07.2024 до нього звернулась ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням привести в Україні автомобіль марки AUDI, модель E-TRON, кузов НОМЕР_3 ». 22.07.2024 ОСОБА_1 надіслала йому на «WhatsApp» довіреність на транспортний засіб AUDI, модель E-TRON, серія НСР 059849 від 22.07.2024. 23.07.2024 в пункті пропуску «Смільниця» він подав до митного контролю документи, в тому числі довіреність, яка видана на серійному бланку НСР 059849 від 22.07.2024, яку йому надіслала ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними, та такі є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні митного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а саме остання вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При цьому, посилання апелянта на неповноту дослідження усіх доказів, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Тому підстав для скасування постанови Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке згідно з вимогами ст. 33 КУпАП у межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та закриття провадження у даній справі.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 527, 528 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Доготер О.Г. в інтересах останньої - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк