Справа № 643/531/25
Провадження № 3/643/804/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

11.01.2025 року о 15-20 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ауді А 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , по пр-ту Героїв Харкова біля буд. 199 у м. Харкові, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Хюндай ІХ 35», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле Нубіра», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 викликалась до суду належним чином. Надіслала заяву, згідно з якою визнала себе винною та просила розглядати справу за її відсутності.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним, воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

З урахуванням наведеного та обставин даної справи, суд приходить до висновку, що відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від права бути присутньою під час розгляду даної справи не порушує його право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не суперечить завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначених ст. 245 КУпАП, та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи факт належного виклику до суду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявність її клопотання про розгляд справи за її відсутності, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаної особи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, викликались до суду належним чином.

Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 218425 від 11.01.2025, згідно з яким ОСОБА_1 вчинила правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними схеми місця ДТП від 11.01.2025, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів;

- даними письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення нею вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР.

Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

Щодо інших питань

В клопотанні від 28.02.2025 ОСОБА_1 зазначила на невизнанні вини та просила призначити експертизу, дослідити записи з камер відеоспостереження на заправці АЗК «БРСМ», а також відеоспостереження за місцем скоєння ДТП.

Оцінюючи вказані клопотання, суд керується таким.

Насамперед суд зазначає, що про визнання своєї вини ОСОБА_1 зазначила в заяві від 17.03.2025, яка складена пізніше, ніж клопотання від 28.02.2025.

Ураховуючи наведене, останньою правовою позицією ОСОБА_1 по справі є позиція, згідно з якою вона визнає себе винною.

Крім того, суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких відеозаписів, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити відеозаписи, зазначені в клопотанні. Клопотання про витребування відеозаписів ОСОБА_1 не заявляла.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави для дослідження відеозаписів.

Оцінюючи клопотання в частині призначення експертизи, суд керується таким.

Насамперед суд зауважує, що ОСОБА_1 не зазначила будь-яких питань, які вона просить поставити на вирішення експертів. Також ОСОБА_1 не зазначила експертну установу, в якій вона просить провести експертизу, та не визначила вид експертизи, яку вона просить провести. Фактично все клопотання про призначення експертизи складається із словосполучення «прошу суд призначити експертизу».

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що у даній справі відсутня необхідність у спеціальних знаннях експерта для всебічного та повного з`ясування її обставин.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для призначення експертизи.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 124, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи та дослідження відеозаписів відмовити.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов