№ 3/522/1199/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кривохижа Ю. А., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту ПП УПП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. 29.07.2024 року о 22 годині 00 хвилини в м. Одесі по вул. Транспортній, 3 ОСОБА_1 , керував електросамокатом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер 0391, результат 0,47 проміле, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР.

2. У судовому засідання ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

3. Захисник ОСОБА_1 - Кучеренко Г.А., подав письмові пояснення щодо допустимості та належності доказів у справі, зокрема показників алкотестера «Drager Alkotest 7510». У своїх поясненнях зазначив, що відсутні належні та допустимі докази того, що у його підзахисного були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Захисник ОСОБА_2 наголошує, що мінімальна межа алкоголю, яка визначає стан алкогольного сп`яніння, повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що у перерахунку на проміле становить 0,5. Враховуючи, що зафіксований приладом показник у ОСОБА_1 склав 0,47 проміле,стверджує, що цей рівень знаходиться у допустимих межах, визначених законодавством. На підставі викладеного, захисник наполягає на відсутності достатніх доказів, які б підтверджували факт адміністративного правопорушення, та просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вказував на неможливість позбавити його підзахисного права керування транспортними засобами. Наголошує, що поліцейськими допущено під час огляду на стан сп`яніння норми чинного законодавства України.

4. Також ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначає, що Пленум Верховного Суду України від 19.12.2008 року надав роз`яснення, що суд не вправі застосовувати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Тобто, ОСОБА_1 , зазначає, що якщо особа не має права керування (посвідчення водія), то і позбавити його цього право неможливо.

5. У судовому засіданні 30.10.2024 була допитана, як свідок старший лейтенант поліції УПП в Одеській області - ОСОБА_3 , яка у своїх поясненнях зазначила, що не пам`ятає обставин події, оскільки пройшло багато часу. Вона пояснила, що зазвичай запам`ятовує конфліктні ситуації, а такі ні, та не зберігає відповідну інформацію на особистих носіях. Також поліцейська зазначила, що під час оформлення подібних випадків часто додається відео. Вона не пам`ятає, як саме складалася постанова, але вказала, що зазвичай про це повідомляється. Крім того, ОСОБА_3 пояснила, що після перевірки особи зазвичай інформують про результати, проте вона не пам`ятає, чи було це зроблено у цьому випадку. Вона також не пригадує, чи називала конкретні серію та номер документа. Поліцейська зазначила, що акт складав її напарник, а вона не перевіряла відповідність номерів, зазначила, що був номер на чеку драгеру.

ІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

6. Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 105532 від 29.07.2024 року;

- довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

- довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню.

- результат приладу Alkotest Drager 7510 ARLM 0391, відповідно до якого у ОСОБА_1 результат 0,47 проміле;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 результат 0,47 проміле;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.07.2024 року.

- диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

ІІІ. Оцінка Суду

7. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує таке.

8. Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

9. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

10. Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

11. Цей термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

12. У постанові Верховного Суду по справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 року, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

13. Окрім того, відповідно до Закону України №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

14. Як вбачається із загальнодоступних джерел технічні параметри електросамокатів, що перебувають у використанні мають потужність мотору до 1000 Вт та містять два колеса.

15. Тобто, електросамокат відповідно до Закону України № 2956-IX є легким персональним електричним транспортним засобом.

16. Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17. Суб`єктами правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.

18. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

19. Суд відхиляє доводи захисника щодо недопустимості та неналежності результатів тестування. Показники алкотестера «Drager Alkotest 7510», відповідно до протоколу проведення огляду, є достовірними, оскільки прилад пройшов відповідну сертифікацію відповідно до вимог законодавства. Результати тестування, які вказують на рівень алкоголю 0,47 проміле, підтверджують наявність ознак алкогольного сп`яніння, що є порушенням законодавства, оскільки цей рівень перевищує допустимі норми.

20. Згідно п. 7 Розділу ІІІнструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкціїполіцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

21. Водночас, п.п. 1,3 розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

22. Наказом Держлікслужби України № 1529 від 29.12.2014 «Про державну реєстрацію медичних виробів» затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. За номером 43 зазначеного переліку значиться газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України і дозволені для застосування на території України.

23. Наведене свідчить про те, що для точного визначення концентрації етанолу в крові використовуються спеціальні сертифіковані та повірені приладигазоаналізатори Drager Alcotest,які є спеціальними апаратами, що вимірюють вміст алкоголю в проміле в повітрі, що видихається.

24. Крім того, в розділі Інструкції приладу «DRAGER Alcotest 7510» «Технічні дані», «Діапазон вимірювання» вказано, що результати тесту визначаються у таких діапазонах вимірювання: масова концентрація алкоголю у видихуваному повітрі від 0,00 до 3,00 мг/л (відношення маси етанолу у видихуваному повітрі до об`єму цього повітря) або масова концентрація алкоголю в крові - від 0 до 6 ‰ (відношення маси етанолу в крові до об`єму крові), при цьому вміст алкоголю у видихуваному повітрі перераховано у вміст алкоголю в крові за співвідношенням: масова концентрація парів етилового спирту в повітрі 1 мг/л відповідає вмісту алкоголю в крові 2,1 %.

25. Отже, результат приладу Alkotest Drager 7510 ARLM 0391, відповідно до якого у ОСОБА_1 результат 0,47 проміле є об`єктивним та отриманий з дотриманням норм чинного законодавства.

26. Також Суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_1 - Кучеренка Г.А. щодо того, що вміст алкоголю, у повітрі, що видихав ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.

27. У ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

28. У цьому випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

29. Суд не погоджується з доводом захисника ОСОБА_1 - Кучеренка Г.А. щодо неможливості застосування додаткого стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами через відсутність посвідчення водія у його підзахисного.

30. Слід зазначити, що стаття 130 КУпАП передбачає можливість накладення адміністративного стягнення, навіть якщо особа не мала водійського посвідчення на момент правопорушення. Якщо особа вчиняє правопорушення, пов`язане з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, навіть за відсутності посвідчення, стягнення може бути накладене згідно з чинним законодавством. Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, а також за відмову пройти медичне освідчення. Це порушення тягне за собою накладення штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами. Важливо, що позбавлення права керувати транспортними засобами є основним стягненням, яке може бути накладене навіть на осіб, які вже позбавлені цього права або не мають посвідчення водія. Санкція цієї частини є безальтернативною і передбачає накладення штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами. Це дає підстави для застосування стягнення навіть у разі, коли особа не має посвідчення водія або коли її вже позбавлено цього права.

31. У постанові від 4 вересня 2023 року (справа №702/301/20) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами без достатніх знань та без посвідчення водія. Вірогідність виникнення ДТП в таких випадках значно зростає, тому попереджувальна мета стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами набуває особливого значення.

32. Верховний Суд дійшов висновку, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами може бути застосоване навіть у випадку, коли особа не має посвідчення водія або була вже позбавлена такого права. Це спростовує твердження про неможливість застосування такого стягнення без наявності посвідчення водія.

33. Враховуючи принцип верховенства права, який закріплено в Конституції України, санкція у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами спрямована не лише на покарання правопорушника, а й на забезпечення безпеки суспільства та запобігання подальшим правопорушенням. Це відповідає ідеї справедливості та рівності всіх перед законом.

34. Позбавлення права керувати транспортними засобами має своєю метою не лише покарання, а й превенцію нових правопорушень. Важливо, що санкція може бути накладена навіть на осіб, які не мають посвідчення водія або були вже позбавлені цього права, з метою попередження дорожньо-транспортних пригод та захисту життя і здоров`я інших осіб.

35. Враховуючи викладені доводи, можна стверджувати, що позиція захисника ОСОБА_1 - Кучеренка Г. А. про неможливість накладення стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на осіб, які не мають посвідчення водія або вже були позбавлені цього права є безпідставною.

36. Інші доводи захисникаОСОБА_1 - Кучеренка Г. А. є несуттєвими і спростуванню Судом не підлягають.

37. Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що передбачені статтею 251 КУпАП.

38. Вказані вище докази узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього.

39. У діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

ІV. Накладення адміністративного стягнення

40. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.

41. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

42. Суд відповідно до статті 33КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як ним, так і іншими особами.

43. Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

44. Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Із цих підстав,

керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, у разі несплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя Ю. А. Кривохижа