П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/221/25

Провадження № 3/936/142/2025

12 березня 2025 року селище Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Павлюк С.С., розглянувши адміністративні матеріали відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого кочегаром Завадська середня школа, одруженого, мешканця за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Як вбачається із адміністративних матеріалів, 18.02.2025 о 08:50 год. в с. В.Ворота по вул. Верховинська, Мукачівського району, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford S-MAX», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював розворот у забороненому місці. При ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України.

У судовому засіданні свою вину заперечив, пояснення дав аналогічні викладеним у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, при цьому додатково пояснив, що не очікував від водія автомобіля «Volkswagen Crafter» маневр розвороту з попутного напрямку на зустрічний, оскільки останній перед ним прийняв у право, заїхавши на зупинку громадського транспорту, а в подальшому через суцільну смугу почав розворот. ОСОБА_1 вважав, що інший водій зупиняється на зупинці громадського транспорту, тому продовжив рух. ОСОБА_1 рухався із швидкістю до 50 км./год., а інший учасник події, перед початком маневру розвороту, був на відстані до 10 м.

Водій ОСОБА_2 у суді пояснив, що 18.02.2025 року стояв на зупинці в с.В.Ворота та після висадки пасажирів, почав розворот у зворотній бік через суцільну смугу. В цей момент на дорозі інших автомобілів не було. Разом з тим, вважає, що водій автомобіля «Форд» їхав із перевищенням швидкості, оскільки пошкодження його автомобіля дуже серйозні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши адміністративні матеріали, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, згідно п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 251 цього Кодексу.

Як вбачається із адміністративних матеріалів, уповноважена особа покликається, як на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наступними, на їх думку, доказами:

даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення;

схемою з місця ДТП, з якої вбачається, що місцем зіткнення автомобілів марки «Ford S-MAX», д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_2 відбулась на смузі руху водія ОСОБА_1 , котрий керував автомобілем Ford S-MAX», а автомобіль водія ОСОБА_2 перебував поперек смуг руху в обидві сторони;

фотографіями з місця події, з яких вбачається, що водій автомобіля марки «Ford S-MAX» зіткнувся із автомобілем марки «Volkswagen Crafter» на смузі його руху, а місце удару (характер технічних пошкоджень) відбувся у передню половину останнього, що у свою чергу може свідчити про різку зміну дорожньої обстановки. Крім того, з даних фотографій також не вбачається можливості, на момент зіткнення, водію ОСОБА_1 уникнути зіткнення за допомогою здійснення маневру об`їзду, оскільки ширина узбіччя не дозволяє здійснити безпечний виїзд на неї;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 , даними на місці події, зокрема останній вказав, що після висадки пасажирів на зупинці, почав розвертатись на дорозі і в цей час зі сторони с.Н.Ворота виїхав автомобіль «Форд», не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на його автомобіль;

протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1№250013 від 18.02.2025 року, який складений на водія ОСОБА_2 , котрий 18.02.2025 року о 08:55 год. в с. В.Ворота по вул. Верховинська, 325 Мукачівського району, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Crafte», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюючи розворот в забороненому місці, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки п.1.1 (суцільна лінія), не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, створив аварійну обстановку водію ОСОБА_1 , внаслідок чого останній допустив зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1 ПДР України.

Однак, зазначені докази, на думку суду не доводять наявності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, обов`язковим елементом об`єктивної сторони такого складі правопорушення є факт порушення ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наданими на розгляд адміністративними матеріалами не доводиться факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, зокрема відсутні докази того, що останній не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, а відтак мав реальну можливість уникнути зіткнення.

Натомість, із досліджених вище доказів вбачається порушення водієм ОСОБА_2 п.10.1 ПДР України, саме перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Крім того, вбачається, що ОСОБА_2 порушив дорожню розмітку п.1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Відтак, водій ОСОБА_1 законно міг розраховувати на безперешкодний проїзд у попутній смузі свого руху, розраховуючи на дотримання ПДР водієм ОСОБА_2 .

Свідків та потерпілих події не залучались, про що зазначено у протоколі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 не доведена достатніми та беззаперечними доказами, оскільки на підтвердження винуватості останнього у вчинені правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не долучено достатніх та допустимих доказів такого.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Отже, матеріалами справи не підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем з порушенням ПДР України.

Інших доказів, які можуть підтвердити вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відсутні.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріплений в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, встановлені судом обставини, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколах, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що під час розгляду справи не доведено, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому вважаю, що провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю

Відповідно до ст. 4 ч 2. п. 5 З.У «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю складу правопорушень в діях ОСОБА_1 , то судовий збір стягненню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст.247, ч.1 ст.130, ст.283, ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Павлюк С.С.