ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/799/25 Справа № 201/1011/25 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Зінчука В.Д. на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участі

представника Зінчука В.Д.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 03 грудня 2024 року 09 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д/н НОМЕР_1 , рухався біля буд. 32 по пр. Героїв в м. Дніпрі з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі, що підтверджується медичним висновком нарколога КП «ДБКАПД» ДОР № 4459 від 03 грудня 2024 року, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляції:

- адвокат Зінчук В.Д. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує на відсутність доказів зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Також адвокат вказує на відсутність доказів наявності у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Крім того зазначає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений значно пізніше 24 годин з моменту виявлення правопорушення, відсутні докази запрошення ОСОБА_1 до поліції для складання цього протоколу. Адвокат також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження водія на огляд в закладі охорони здоров`я, а також відсутні докази супроводу ОСОБА_1 до цього закладу.

Крім цього адвокат також зазначає, що суд першої інстанції в оскарженій постанові встановив обставини, яких в дійсності не було, зокрема: послався на залучення понятих, на обставини зупинки водія та складання направлення та проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння, на проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу.

ОСОБА_1 про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надав апеляційному суду заяву про розгляд справи без його участі, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, адвокат Зінчук В.Д. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 219077 від 12 січня 2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом командира взводу відповідно до якого, було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я; висновком КП ДБКЛПД ДОР від 24 грудня 2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 , 03 грудня 2024 року перебував в стані наркотичного сп`яніння; повідомленням ОСОБА_1 від 27 грудня 2024 року про запрошення до підрозділу патрульної поліції.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого, ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля та спілкується з працівником поліції про порядок проїзду на певній ділянці дороги, а також не заперечує факту керування транспортним засобом.

Тобто, наведені вище обставини безумовно вказують на те, що під час розглядуваних подій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Що стосується посилання адвоката на те, що у водія ОСОБА_1 не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння, то дані обставини спростовуються даними з рапорту, відповідно до якого, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, а тому працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Так, відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Щодо зауваження адвоката на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження водія на огляд в закладі охорони здоров`я, то в даному випадку це є цілком закономірним, оскільки по прибуттю до закладу охорони здоров`я, таке направлення залишається в медичному закладі, а обстежувана особа проходить процедуру відповідного медичного огляду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння з закладі охорони здоров`я, матеріали справи не повинні містити направлення водія на медичний огляд.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що протокол про адміністративне правопорушення був складний значно пізніше 24 годин з моменту виявлення правопорушення, то вони не є прийнятними, з огляду на те, що висновок, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння 03 грудня 2024 року, був заповнений лише 24 грудня 2024 року, тому, з урахуванням часу, необхідного для отримання цього висновку Департаментом патрульної поліції, складання протоколу про адміністративне правопорушення через певний тривалий проміжок часу, в даному випадку, є цілком виправданими та відповідають положенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

В той же час є слушними зауваження адвоката в тій частині, що суд помилково послався на залучення понятих та проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу, оскільки дані обставини дійсно не відповідають фактичним обставинам справи та є очевидною опискою, яка однак при цьому, з огляду на інші встановлені судом першої інстанції обставини, не впливає на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено суттєвих порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, усі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Зінчука В.Д., - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко