КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/458/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року

про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

встановив:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 08.06.2023 року о 23 год. 45 хв. керував транспортним засобом «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Будівельників, 36, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння, відмовився.Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сологуб В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не забезпечено право на професійну правничу допомогу та обмежено право надати пояснення у справі, чим порушив вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дослідив матеріали справи, оскільки ОСОБА_1 пройшов із працівником поліції у встановленому законом порядку медичний огляд в КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується матеріалами справи та в подальшому призвело до постановлення рішення, яке не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що працівником було некоректно та не в повній мірі роз`яснено водію процедуру проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а висновок суду про закриття провадження по строкам є помилковим, оскільки до обов`язку працівника поліції входить роз`яснення самої процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. А тому вважає, що наявна провокація зі сторони поліцейського, оскільки із відеозапису вбачається, що на запитання чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, водій не відмовлявся та був готовий пройти огляд в медичному закладі, однак, йому одразу було запропоновано пройти огляд самостійно, що є порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735.

При ознайомлені з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності водія, працівником поліції повторно було наголошено, щоб водій зазначив у протоколі, що він відмовляється від проходження огляду разом з працівниками поліції, та буде проходити такий огляд самостійно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сологуб В.Л. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приймаючи постанову про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції. Приймаючи таку постанову, судом першої інстанції неправильно застосовано норми КУпАП, та не в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 30 КУпАП , адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні Закону.

З точки зору сутнісного підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими - обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності. Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі.

Разом з тим, закриваючи провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою, не вирішив питання щодо наявності у діях ОСОБА_1 його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та не зазначив відповідних висновків у мотивувальній частині.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), які свідчать про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п 2, 6,7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п 9. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз положень ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у порядку та способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 029045 від 09 червня 2023 року ОСОБА_1 08.06.2023 року о 23 год. 45 хв. керував транспортним засобом «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Будівельників, 36, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку 09.06.2023 року о 00 год. 50 хв.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчено його особистим підписом.

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив: «Погане самопочуття, втрата свідомості та нерозуміння ситуації».

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій.

Так, з відеозапису вбачається, що працівник патрульної поліції прибув на місце ДТП. Після госпіталізації потерпілого почав відбирати пояснення у ОСОБА_1 про події дорожньо-транспортної події, на що останній пояснив, що їхав по своїй смузі та не пам`ятає момент зіткнення, оскільки все відбулось за мить, втратив свідомість та подій не пам`ятає та не розуміє, у зв`язку з поганим самопочуттям та біллю у ногах. Просив надати медичну допомогу, але йому було відмовлено до прибуття слідчо-оперативної групи.

На пропозицію пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповів «навіщо?», оскільки не винен у скоєнні ДТП та відповів що йому потрібно подумати. На повторну вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння надав пояснення про те, що знаходиться у шоковому стані та бажає проконсультуватись, оскільки не винен в ДТП. На третю вимогу працівника патрульної поліції пройти огляд , однак уже на стан наркотичного сп`яніння, відповів «чому?». Після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення.

В подальшому ОСОБА_1 було госпіталізовано для надання медичної допомоги, при цьому факт перебування в стані наркотичного сп`яніння та проти складання протоколу про адміністративне правопорушення він заперечував, про що зазначив в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: «Погане самопочуття втрата свідомості та нерозуміння ситуації».

09.06.2023 року о 06 год. 10 хв. в супроводі працівників патрульної поліції ОСОБА_1 пройшов медичний огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, як встановлено із відеозапису із нагрудної камери поліцейського, на місці ДТП поліцейські декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, щоразу така вимога була різною. Перші два рази працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер. У подальшому працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога, оскільки вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння.

На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 повідомляв, що він втрачав свідомість після ДТП, зараз знаходиться у шоковому стані, у нього погане самопочуття після ДТП, він потребує медичної допомоги.

Обстановка на місці події, зафіксована на нагрудну камеру поліцейського, дає підстави для висновку про те, що працівники поліції належним чином не зафіксували будь-які ознаки стану сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки спочатку двічі вказували, що у нього ознаки алкогольного сп`яніння, потім вказали на наявність ознак наркотичного сп`яніння, з чого слід дійти висновку, що перелік ознак відповідного сп`яніння було вказано формально із нормативних документів. Як вимога поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння, так і відмова ОСОБА_1 від його проходження, не може бути визнаною зрозумілою та усвідомленою.

Як вбачається з довідки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 09 червня 2023 року № 3457 від 09 червня 2023 року, ОСОБА_1 перебував в приймальному відділенні, після ДТП 09 червня 2023 року з 01 год. 40 хв. по 03-00 год., йому було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Забій NLBX, закрита травма грудної клітини під питанням, рекомендовано рентгенографію грудної клітини (а.с. 58).

Згідно з витягом із карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок ДТП він проходив лікування з приводу струсу головного мозку, закритого перелому лівої таранної кістки без зміщення, пошкодження зв`язок лівого ступневого суглобу, перелому 3-6 ребер справа.

Крім того, як встановлено з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, 09 червня 2023 року о 06 год. 10 хв., тобто після надання йому медичної допомоги в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги , ОСОБА_1 був доставлений працівниками патрульної поліції для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичний заклад КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», що підтверджується копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.06.2023 року.

З вказаного висновку № 002763 від 10 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений на огляд працівником поліції, у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено ( а.с. 50, 57).

Як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_1 - Сологуб В.Л. звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування висновку експерта, виконаного в рамках кримінального провадження від 09.06.2023 року, проте таке клопотання задоволено судом не було.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 - Сологуба В.Л. судом апеляційної інстанції було витребувано з ТУ ДБР у м. Києві копію висновку судово-медичної (токсикологічної) експертизи відносно ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000635.

Згідно з висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №052-40-2023 від 03.07.2023 року, на підставі постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у м. Києві майора поліції Бурдужи В.М. від 12.06.2023 року, яка була отримана 13 червня 2023 року о 12 год. 30 хв. лікар судово-медичний експерт токсиколог ОСОБА_2 провела судово-медичну (токсикологічну) експертизу біологічних зразків (зрізів нігтьових пластин та волосся) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті судово-медичної (токсикологічної) експертизи біологічних об`єктів, а саме: зрізів нігтів та волосся від ОСОБА_1 наркотичні та психотропні речовини не знайдено (а.с.68-75).

Аналізуючи зміст відеозапису обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та надані ОСОБА_1 докази щодо його стану здоров`я, в якому він перебував після ДТП ( ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини), апеляційний суд дійшов висновку, що усвідомленої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював, а після надання йому медичної допомоги він був доставлений працівниками поліції до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» та пройшов огляд на стан сп`яніння, і відповідно до наданого висновку ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не встановлено.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції помилково не звернув уваги на фактичні обставини справи, не дослідив відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій та не прийняв до уваги факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», після оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди на місці скоєння ДТП.

За таких обставин, у справі відсутні докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 свідомо ухилився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога на вимогу працівника поліції та мав ознаки наркотичного сп`яніння, які давали для цього підстави.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини», п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доказування поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів і полягає у тому, що такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на встановлені обставини, зважаючи на відсутність беззаперечних достатніх та належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 є недоведеною. Проте, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому апеляційний суд доходить висновку про закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 вказаного складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- закрити з підстав, визначених п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук