Провадження №3/487/166/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 Заводського районного суду міста Миколаєва Кузьменко В.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з МРУП ГУНП в Миколаївській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директор ТОВ "Віталіс+", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 року о 14:32 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 з перевагою сили вчинив сварку відносно колишньої дружини ОСОБА_2 під час, якої словесно ображав висловлювався лайливими словами та штовхав, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та міг завдти шкоди психологічному здоров`ю.

Вказаним вчинив правопорушення, за яке відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 пояснив, що 15.11.2024 року ОСОБА_2 зі свою донькою та представниками виконавчої служби прибула за адресою: АДРЕСА_1 для зустрічі з їхнім спільним сином Кирилом. Державни виконавець зачитував ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження та намір батька передати дитину матері для зустрічі, ОСОБА_2 в коридорі почала кричати сину, який був в кімнаті, що вона приїхала назовсім і буде жити з сином. Крім того говорила, що це її квартира та почала ображати бабусю. Коли ОСОБА_2 почала спілкування з сином в присутності виконавця , син ОСОБА_3 відмовився спілкуватись з нею без присутності батька, а на крики матері почав плакати і кричати, що він боїться матері і залишатись з нею наодинці не хоче. ОСОБА_1 викликав поліцію, після чого його колишня дружина схопила банківські картки та паспорт ОСОБА_1 і вибігла з кімнати, сховавши їх. Крім того, почала говорити співробітникам поліції, що ОСОБА_1 проявив до неї моральне насильство, бігала по квартирі, виймала речі з шафи, кричала, що це її квартира та хотіла всіх вигнати. Далі, ОСОБА_2 почала виганяти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з кімнати, в якій вони перебували, мотивуючи тим, що її донька втомилась і буде відпочивати саме в цій кімнаті. ОСОБА_3 знову почав плакати і кричати. Співробітники поліції запропонували їй відвезти разом з донькою до спеціального приміщення для потерпілих від домашнього насильства, але вона відмовилась. Поліцією було складено приписи про заборону матері спілкуватись з дитиною до 18 год. 17.11.2024 року та з ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 заборону спілкуватись з нею. ОСОБА_3 з батьком закрились в кімнаті, однак ОСОБА_2 все одно почала кричати, бити в двері і вимагала їх відчинити, бо вона виб`є їх. Лише погрози поліцейських про застосування до неї мір спеціального захисту заспокоїла її. Цього ж дня о 21:00 год. Кирило ліг спати, але вже о 22:00 год. ОСОБА_2 почала стукати в двері кімнати і вимагати віддати їй ключі. Вона викликала знову поліцію зі скаргою на те, що їй не дають ключі від квартири. При цьому було виявлено, що ОСОБА_2 в період з 21 до 22 год. Зірвала і зламала відеокамеру в квартирі, на сходовій клітці, у дворі під вікнами квартири, вирвала замок вхідних дверей. ОСОБА_2 було надано можливість залишитись з донькою у окремій кімнаті, однак серед ночі вона виїхала з квартири, залишивши повністю відкритою квартиру. Адміністративну справу просив закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Суть даного правопорушення, зокрема, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, який являється членом сім`ї, тобто особи, яка проживає разом або об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Отже, для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак:

умисність (з наміром досягнення бажаного результату);

спричинення шкоди;

порушення прав і свобод людини;

значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Отже для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Отже, враховуючи обставини справи суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутні ознаки притаманні домашньому насильству.

Суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У цій справі судом встановлено саме прагнення ОСОБА_1 розв`язати спір, а не бажання завдати шкоди, а тому встановлено відсутність об`єктивної сторони правопорушення, тобто істотної ознаки складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

При цьому, відповідно до вимог ч.2ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При цьому суд враховує, що відповідно дост.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п.1 ч.ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи надані докази в сукупності, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, суд приходить до переконання про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження посправі пропритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 173-2 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя В.В.Кузьменко