Справа № 502/589/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Жур`ян О.М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Кілійського районного суду Одеської області з Відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093433 від 10.03.2024 року з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 093433, складеного 10.03.2024 року встановлено, що 10.03.2024 року о 09 годині 11 хвилин, в м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області по вул. Покровській, кут вул. Мазепи Івана, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Драгер 0458» та в закладі охорони здоров`я, водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП та було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093433.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у той день він змінився з чергування та їхав додому, жодних алкогольних напоїв напередодні він не вживав, адже в нинішніх умовах йому, як військовослужбовцю, це категорично заборонено. Щодо фіксації в адміністративному протоколі відомостей про те, що у нього червоне обличчя та очі, на це пояснив, що перебуваючи на лінії зіткнення, під час боїв, він отримав чотири важких контузії, в наслідок цього у нього пошкоджені кровоносні сосуди очей і тіла, та після цого у нього завжди червоне обличчя та очі, адже це наслідки контузій та великого тиску і з цього приводу він був переведений з бойової частини до служби у ТЦК та СП за висновком ВЛК.

Щодо причини зупинки транспортного засобу зазначив, що причина йому не була зрозуміла та озвучена працівниками поліції, в свою чергу, щодо посилання працівниками поліції, що причиною зупинки транспортного засобу - щодо не пристебнутого ременя безпеки, вказує, що працівники поліції не могли побачити непристебнутий ремінь безпеки в авто яке рухалось тим паче з тієї відстані, на якій проводилась фіксація з відео реєстратора поліцейського автомобіля та зазначили це, як причину зупинки, вже після зупинки автомобіля.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження по справі, виходячи з того, що зупинка транспортного засобу не містила законних підстав та була проведена з порушенням закону, що потягнуло за собою незаконне складання адмінпротоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. Разом з тим, нагрудний відео реєстратор поліцейського (бодікамера) не зафіксував роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальний статус, роз`яснення, відповідно до ст.. 268 КУпАП право на участь захисника, для надання йому професійної юридичної допомоги та не роз`яснено суть правопорушення. Зазначив, що з долученого до матеріалів адміністративної справи відеозапису з нагрудних бодікамер поліцейського вбачається, що під час спілкування з поліцейським, ОСОБА_1 поводився адекватно, чітко відповідав на запитання поліцейського, висловлював свої заперечення, зауваження, його поведінка цілком відповідала обстановці. Також з зазначеного відео не вбачається, що він допустив будь-яке порушення правил дорожнього руху, за які його було зупинено, відповідно усі наступні вимоги працівників поліції, для нього, як водія, не були обов`язкові для виконання, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчинені, ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, звертнув увагу на те, що нагрудною камерою поліцейського зафіксовано, що під час складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та його підписання, будь-яких інших документів не складалося, однак у матеріалах адміністративної справи 502/589/24, мається такий документ, як АКТ огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписаний понятими. Таких дій у присутності понятих не відбувалось, поліцейський при понятих газоаналізатор "Драгер" не доставав та таке обстеження не проводив і такий акт не складав.

Інспектор поліції навмисно ввів ОСОБА_3 в оману, роз`яснивши йому, що він має право відмовитися від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до п.2.5 ПДР України, це чітко зафіксовано (на 4 хвилині запису, тобто о 09 годині, 15 хв. 09 сек за часом) на першому запису з нагрудної камери поліцейського. Поліцейський не правильно виклав зміст вказаного пункту ПДР, адже повинен був йому роз`яснити , що водій повинен пройти медичний огляд, а не те, що він має право відмовитися від проходження медичного огляду. Таким чином інспектор поліції спонукав ОСОБА_1 відмовитися від проходження медичного огляду.

Підсумовуючи вищевикладене, зазначив, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093433 від 10.03.2024 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, без зазначення дати та часу;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.03.2024 року о 09 годині 20 хвилин;

- довідку інспектора САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 11.03.2024 року, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних підсистеми «Посвідчення водія» НАІС МВС України, отримував відповідне посвідчення;

- довідку інспектора САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 11.03.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних підсистеми «Адмінпрактика» ІПНП, повторності порушення на протязі року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має;

- рапорт інспектора СРПП ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Бур`ян О. від 11.03.2024 року;

- диск з відеозаписами про події, які мали місце 11.03.2024 року відносно ОСОБА_1 , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Слід зазначити, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093433 від 10.03.2024 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Між тим, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП за наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів проводиться огляд такого водія на стан сп`яніння. При цьому суддя зазначає, що з`ясуванню наявності ознак алкогольного сп`яніння та проведенню огляду водія на стан сп`яніння повинна передувати законна зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням особи, на чому наголошував захисник у поданому клопотанні.

Відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто, в контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо зупинки транспортних засобів з метою здійснення роботи по проведенню профілактичних заходів щодо попередження правопорушень учасниками дорожнього руху.

З досліджених матеріалів справи не вбачається можливим однозначно констатувати причину зупинки транспортного засобу, адже з долученого відеозапису вбачається, що працівник поліції, після зупинки транспортного засобу, підійшов до автомобіля, представився та просив надати посвідчення водія та документи про реєстрацію, а згодом, оглядаючи документи та салон автомобіля, запитав «чому не пристебнуті?». З вищезазначеного не вбачається, яке саме порушення Правил дорожнього руху було вчинено ОСОБА_1 , яке б відображало причину зупинки згаданого транспортного засобу під його керуванням та передувало, вже подальшому складенню постанови за порушення п. 2.3 «в» ПДР, адже "піймати" об`єктивом відсутність ременя безпеки на плечі у водія під час руху автомобіля доволі непросто, а з долученого відеозапису таке порушення ПДР під час руху автомобіля не вбачається.

Відповідно до Правил дорожнього руху ременем безпеки необхідно користуватися при русі транспортного засобу, а коли автомобіль стоїть, бути пристебнутим необов`язково.

З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотримано вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а відповідний транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права.

Оскільки, транспортний засіб під управлінням ОСОБА_1 , було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи зазначені докази, суддя бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Крім того, аналізуючи розмову ОСОБА_1 з працівниками поліції, яка зафіксована на відеозаписах, долучених до матеріалів справи вбачається, що з урахуванням того, що ОСОБА_1 на момент зупинки був після добового чергування, порушень його мови не вбачається. Також, в ході розмови з ОСОБА_1 поліцейський, пропонуючи йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, разом з тим наголосив, що він має право відмовитись від огляду, відповідно до п.2,5 ПДР, в той час, як проходження огляду в разі наявності ознак сп`яніння і законних підстав для такого огляду є обов`язком громадянина. Разом з тим, працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення і відповідальність така ж, як при керуванні в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Таким чином, манера спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися. Такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відтак, за встановлених у судовому засіданні обставин даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суддя вважає, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація у цілому, не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суддя приходить до переконання, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 256, 280 КпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан