ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/618/24 Головуючий 1 інстанції: Бугера О.В.
Провадження №33/818/295/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю секретаря Кириченко А.В.,

- особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисника Мамая А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою захисника Мамая А.С. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 21 січня 2024 року о 19-45 годині водій ОСОБА_1 в смт.Шевченкове по вулиці Туровій, будинок 5, керував транспортним засобом «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Мамай А.С. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також просить викликати у судове засідання працівника поліції ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що інспектори поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 ; не роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.ст.268, 271 КУпАП. Вказав, щоОСОБА_1 після роз`яснення санкції ст.130 КУпАП та вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не є безперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Посилається на те, що суд першої інстанції накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахував відомості про особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність. Наголосив, що право керування транспортними засобами є необхідним ОСОБА_1 для доставлення сина інваліда 1 групи, який має стійке психічне захворювання, потребує систематичних оглядів у лікарів-психіатрів, здійснення амбулаторного і стаціонарного лікування, до медичних закладів, розташованих віддалено від місця проживання. Вважає, що надані відеозаписи є недопустимими доказами, оскільки не містять відображення цілісної картини події і обстановки. Вважає, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Мамай А.С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання захисника Мамая А.С. про виклик працівника поліції ОСОБА_2 , оскільки у суду є достатньо даних для їх аналізу.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: даними протоколупро адміністративне правопорушення серіїААД №289522 від 21 січня 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом старшого інспектора СЦ ВПД №1 Куп`янського РВП №1 ГУНП в Харківській області Савкова А.О.; рапортом поліцейського СРПП ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області О.Гришина; даними відеозаписів з місця події від 21 січня 2024 року.

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається,що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Отже, доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння носять суб`єктивний характер.

Доводи захисника Мамая А.С. про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , як про істотне порушення, є безпідставними.

З наданих відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через наявність інформації про перебування водія транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (відеозапис 0000000__0124 02 хв. 15 с.).

Стосовно клопотання захисника Мамая А.С. про повторне витребування відеозапису, то воно не підлягає задоволенню, оскільки витребуване раніше районним судом відео відтворюється, відповідно даним якого ОСОБА_1 так і не погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після чого працівник поліції розпочав процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав, суперечать даним вищенаведеного протоколу, в якому ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом, а також відсутністю заперечень з цього приводу у поясненнях (а.с.1).

З даних відеозаписів з місця події вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я тричі відмовився та вказав, що перед поїздкою вживав лікарський засіб «Корвалол» (відеозапис 0000000__0124 05 хв. 03 с., 06 хв. 51 с., 08 хв. 03 с.).

Твердження сторони захисту про недопустимість наданих відеозаписів, в якості доказів, через те, що вони не містять цілісної картини події і обстановки, є необґрунтованими.

Зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисника Мамая А.С. про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути безперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки винуватість останнього за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій поліцейських. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення стягнення у виді штрафу з додатковим обов`язковим видом стягнення - позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що униможливлює призначення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, при визнанні особи винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції не має законних підстав призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж перейти до іншого виду стягнення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Клопотання захисника Мамая А.С. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.38 КУпАП з моменту вчинення адміністративного правопорушення встановлені строки на протязі яких може бути накладено адміністративне стягнення, а не з моменту набрання законної сили постанови.

З матеріалів справи вбачається, що події правопорушення мали місце 21 січня 2024 року, а тому на момент розгляду справи судом строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.6 ст.38 КУпАП, не закінчилися.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мамая А.С. залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня