Справа №463/1430/25
Провадження №3/463/437/25
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 4 лютого 2025 року о 15:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме ображав його та погрожував, чим завдав шкода його психічному здоров`ю, правопорушення вчинено повторно протягом року 16 березня 2024 року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали даної справи надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 13 лютого 2025 року з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л., матеріали призначались до розгляду в судових засіданнях.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судові засідання 14 лютого 2025 року та 5 березня 2025 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом скерування судових повісток за номерами мобільних телефонів останнього, вказаними в протоколах та наявними в автоматизованій системі документообігу суду, що стверджується зокрема довідками про доставку йому таких 13 лютого 2025 року та 14 лютого 2025 року відповідно, а також шляхом скерування судової повістки про виклик в судове засідання 5 березня 2025 року з рекомендованими повідомленнями засобами поштового зв`язку за місцем проживання останнього, вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане поштові відправлення не було вручено у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

При цьому з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції, що розгляд адміністративної справи за такими відбудеться у Личаківському районному суду м. Львова.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, був повідомлений працівниками поліції, що розгляд даної справи здійснюватиметься Личаківським районним судом м. Львова, був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у жодне судове засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, вину та факт вчинення правопорушення не заперечив, а тому, з урахуванням того, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 173-2 КУпАП може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутності ОСОБА_1 .
Оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Положеннями ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

Так ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому відповідно до п. 14 такої психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Так факт вчинення ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства щодо сина ОСОБА_2 , а відтак вина у вчиненні правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №128961 від 4 лютого 2025 року, долученим до такого відеозаписом, заявою та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 4 лютого 2025 року, у яких останній вказує, що 4 лютого 2025 року приблизно в 15:00 год. його батько ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння погрожував, ображав його та виламував двері, чим вчинив щодо нього психологічне насильство; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 4 лютого 2025 року, згідно з якою встановлено середній ризик небезпеки вчинення кривдником ОСОБА_1 вчинення домашнього насильства щодо потерпілого ОСОБА_2 ; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №432823 від 4 лютого 2025 року, складеним щодо ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням ним психологічного домашнього насильства щодо сина ОСОБА_2 ; витягом ЄО №4283 від 4 лютого 2025 року за фактом здійснення ОСОБА_3 повідомлення на лінію 102 у зв`язку з здійсненням ОСОБА_1 домашнього насильства, згідно з яким факт насильства підтвердився.

При цьому з долученої картки обліку адміністративного правопорушення вбачається, що щодо ОСОБА_1 16 березня 2024 року було складено протокол ВАВ №955836 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, рішення щодо якого було прийнято Личаківським районним судом м. Львова.

Так судом встановлено, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2024 року у справі №463/3096/24, провадження №3/463/1046/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 16 березня 2024 року правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Відтак вважаю, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, зокрема те, що вже двічі притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, за що на останнього були накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафу, однак на шлях виправлення не став, правопорушення вчинив в стані сп`яніння, що згідно з п. 6 ст. 35 КУпАП є обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, а також є непрацевлаштованим, вважаю, що застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті не забезпечить виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також не зможе запобігти вчиненню ним нових правопорушень, відтак з врахуванням того, що правопорушник не працевлаштований, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт на мінімальний строк, визначений санкцією статті.

Окрім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.