Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП - у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 (шість) місяців; за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 36 КУпАП, на ОСОБА_1 , накладено остаточне адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 листопада 2024 року, о 23.36 годин в м. Луцьку, по вулиці Шевченка, 11, Волинської області, керував транспортним засобом «Форд», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на парка тобто своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Також судом встановлено, що 01 листопада 2024 року, о 23.36 годин водій ОСОБА_1 , в м. Луцьку, по вулиці Шевченка, 11, Волинської області, керував транспортним засобом «Форд», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився лікарем КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської обласної ради. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду… № 206 від 02 листопада 2024 року, проведеного о 00.10 годин, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді Лебедюк Д.В. подав апеляційну скаргу в якій вважає, що оскаржена постанова суду є незаконною і необгрунтованою у зв`язку з порушенням норм процесуального права, не з`ясуванням усіх обставин справи. Першочергово, зазначає про безпідставний розгляд справи у його відсутності, за наявності своєчасно поданого на адресу суду клопотання про відкладення судового розгляду, чим порушено право на захист. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2024, оскільки дізнався про неї лише 27.01.2025 із реєстру судових рішень.

Апелянт просить оскаржену постанову судді скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Перш за все, ураховуючи ту обставину, що строк апеляційного оскарження згаданої постанови,на переконання апеляційного суду, пропущений із поважних причин, то йогонеобхідно поновити.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апелянта про недотримання судом першої інстанції права на справедливий суд та захист апеляційний суд вважає, що вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130, 139 КУпАП, не передбачена.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому сам по собі факт розгляду справи за відсутності останнього не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист та не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Таким чином, виходячи з приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік адміністративних правопорушень, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, та за умови обізнаності ОСОБА_1 про розгляд справи, апеляційний суд доходить висновку, що останній не був позбавлений передбаченого законодавством права на захист та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу до розгляду, чим фактично відновлено, на думку апелянта, втрачену можливість реалізувати право на надання пояснення та заперечення щодо обставин справи, однак ОСОБА_1 наданим правом не скористався, оскільки в судове засідання в апеляційному суді не з`явився.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи необхідно направити на новий судовий розгляд, оскільки фактично апеляційна скарга не містить чітких та окреслених доводів про незаконність судового рішення.

За положеннями ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у суді першої інстанції, зазначених вище вимог закону було дотримано.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, доходжу наступного висновку.

Так, ч. 1 ст. 139 КУпАП передбачає відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Тобто вказане правопорушення за своїм правовим змістом, суб`єктивною та об`єктивною стороною є повністю відмінним від правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке має місце в даному випадку, а саме порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, недотримання яких має наслідком пошкодження як транспортного засобу, так і технічного засобу дорожнього руху (пішохідне огородження), з яким зіткнувся керований останнім автомобіль.

Таким чином, в даному випадку, наїзд ОСОБА_1 на об`єкт інфраструктури, а саме технічний засіб дорожнього рух (пішохідне огородження) та вчинене ним відповідне правопорушення повністю охоплюється диспозицією статті ст. 124 КУпАП, яка також інкримінується ОСОБА_1 та не потребує додаткової кваліфікації за ч. 1 ст. 139 КУпАП.

За вказаних обставин суд першої інтснації дійшов обгрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КупАП, внаслідок чого правильно закрив провадження у справі в означеній частині.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених в протоколах про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 164305, ЕПР1 № 164287, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 164305, ЕПР1 № 164287 від 02.11.2024, за змістом яких зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.11.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.11.2024; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2024, яким встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків; схемою місця ДТП, фото таблицею з місця ДТП; актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі; рапортом працівника поліції від 01.11.2024, в якому, окрім іншого, фактично викладені ті ж обставини, що й в протоколах про адміністративні правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні згаданих вище адміністративних правопорушень доводиться відеозаписами з бодікамер працівників поліції на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі, зокрема, з моменту прибуття працівників поліції на місце події.

Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах.

Протоколи про адміністративне правопорушення підписані ОСОБА_1 , заперечення щодо обставин правопорушень в протоколах відсутні. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2024 також підписаний ОСОБА_1 та він беззаперечно стверджує перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджується факт та обставини здійснення ДТП та керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Окрім цього, у схемі місця ДТП ОСОБА_1 вказаний як єдиний учасник ДТП, з чим останній також погодився, та підтвердив виявлені на автомобілі видимі пошкодження, поставив підпис.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколах про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчинених правопорушень, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.

З огляду на наведене вище, апеляцінй доводи ОСОБА_1 не спростовують його винуватості у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, передбачені ст. 124 ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права не встановлено, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О. М. Клок