Номер провадження 3/521/807/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тихонової О.А.,

секретаря Трояненко А.Ю.,

за участю:

представника Одеської митниці Євдокимова Д.А.,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ОСОБА_1 - адвоката Пейчевої С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу про порушення митних правил, що надійшла з Одеської митниці ДМС України за протоколом №0885/50000/24 від 01.09.2024 року, складеним відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: російська федерація, м. Казань, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 18.01.2024, орган, що видав 2301, місце роботи: водій ФОП ОСОБА_2 , IПH НОМЕР_2 ,

за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0885/50000/24 від 01.09.2024 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 01.09.2024 року приблизно о 02:00 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку pyxy виїзд з Украіни до Румуніі по смузі pyxy «червоний коридор» заїхав автобус, який здійснював нерегулярне перевезення пасажирів за маршрутом «Запоріжжя-Стамбул», марки MAN «B.2007.46.07/46/07» реєстраційний номер НОМЕР_3 vin-код № НОМЕР_4 , країна реєстрацій Україна, під керуванням водіїв громадянина України ОСОБА_3 та громадянина України ОСОБА_4 .

При візуальному огляді та усному опитуванні, в порядку ст. 342 МК України, водій вказаного транспортного засобу, громадянин України ОСОБА_5 та пасажири, які в ньому прямували, заявили посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під чac митного оформлення вищевказаного транспортного засобу було ініційовано проведення митного огляду транспортного засобу та ручної поклажі.

Під час проведення митного огляду автобуса реєстраційний номер НОМЕР_3 vin-код № НОМЕР_5 , країна реєстрації Україна, при огляді салону транспортного засобу, було виявлено переміщувані з приховуванням від митного контролю валютні цінності, а саме: 118 000 (сто вісімнадцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дата переміщення) становить 4 860 431,80 (чотири мільйони вісімсот шістдесят тисяч чотириста тридцять одна) грн. 80 коп.

Виявлені предмети переміщувались з ознаками приховування та їхнє виявлення було ускладнене.

Виявлені грошові кошти було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору, з логотипом мережі супермаркетів «Сільпо», та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їхнє виявлення.

Відповідно до отриманих митним органом пояснень 78 000 (сімдесят вісім тисяч) доларів США належать водію, громадянину України ОСОБА_6 , а 40 000 (сорок тисяч) доларів США належать громадянці України ОСОБА_7 , яка прямувала в автобусі в якості супроводжуючої особи.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0885/50000/24 від 01.09.2024 у громадянина України ОСОБА_1 валютні цінності в сумі, що не перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування, а саме 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США не вилучалися.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10 000 (десять тисяч) доларів США у громадянина України ОСОБА_1 відсутні.

Згідно з зазначеним протоколом грошові кошти, які переміщувались через митний кордон з приховуванням від митного контролю в сумі 67 000 (шістдесят сім тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дата переміщення) становить 2 759 736,70 (два мільйони сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять шість) грн тимчасово вилучені

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в усі призначені судові засідання, суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку інших учасників справи, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Представник Одеської митниці Державної митної служби протокол підтримав, просив призначити покарання в межах санкції статті ч. 1 ст. 483 МК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Пейчева С.Д. факт вчинення правопорушення наведеного у протоколі про порушення митних правил заперечила з мотивів наведених у письмових поясненнях долучених до матеріалів справи та просила закрити провадження у справі.

Зокрема, захисник вказує на те, що ОСОБА_1 не приховував грошові кошти, представником митниці не зазначено такого елементу складу виявленого порушення митних правил, передбачненого ст. 483 МК України, а саме факту приховування від митного контролю. Так захисник зазначає про те, що не встановлено факту наявності, виготовлення або використання сховищ (тайників) та інших засобів або спсобів, що утруднюють вияавленян товарів, а аткож не встановлено факту надання одним товарам вигляду інших.

Так, захисник в письмових поясненнях (клопотанні) зазначає про те, що валютні цінності знаходилися на дні холодильника в салоні автобуса під контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою у маленькій чорній сумочці на застібці у поліетиленовому пакеті молочного кольору з логотипом мережі супермаркетів «Сільпо» та щільно загорнуто, що не свідчить ані про використання спеціально виготовлених сховищ (тайників), ані про використання інших засобів або способів, що утруднюють виявлення товарів, оскільки самі валютні цінності у незмінному вигляді знаходилися у маленькій чорній сумочці на застібці, що є цілком ймовірним місцем для зберігання грошових коштів. А за наявності сторонніх осіб у салоні автобуса, на думку адвоката, не можливо б було залишати сумочку зі значною сумою коштів на відкритому місці. За відсутності шаф та шухляд в автобусі, холодильник є безпечним місцем. Отже, факт виявлення валютних цінностей у холодильнику в зазначеному вигляді, не свідчить про намір їх приховування від митного контролю.

Суд окремо зауважує про те, що судові засідання призначались на 07.01.2025, 28.01.2025, 11.02.2025, 20.02.2025, 25.02.2025, 27.02.2025. Адвокатом Пейчевою С.Д. подавались клопотання про перенесення розгляду справи, зокрема: для надання часу на ознайомлення; у зв`язку з хворобою, без надання довідки на підтвердження зазначеної обставини.

У заяві про перенесення розгляду справи від 20.02.2025 адвокат просив про надання часу для укладення мирової угоди між гр. ОСОБА_1 та Одеською митницею.

В судове засідання 25.02.2025 ні адвокат , ні ОСОБА_1 , ні його адвокат не з`явились.

На засіданні 27.02.2025 адвокат Пейчева С.Д. зазначила, що їй нічого невідомо з приводу того, чи були вчинені гр. ОСОБА_1 дії щодо припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу з митним органом.

Представник митниці в судовому засіданні 27.02.2025 зазначив про відсутність будь-яких звернень, заяв, клопотань, інших документів, які б слугували підтвердженням намірів щодо намагання гр. ОСОБА_1 та його представників здійснити дії, направлені на припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, які начебто стали приводом для перенесення судового засідання.

Зазначену поведінку особи, що притягається да адміністративної відповідальності за порушення митних правил та її захисника, суд розцінює, як намагання затягнути розгляд справи.

Заслухавши доводи представника митниці та захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи з наведених нижче доводів та міркувань.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст. 486 МК України).

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про валюту і валютні операції".

Частиною 1 статті 8 Закону України від 21.06.2018 «Про валюту і валютні операції» визначено, що Транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1 та 3 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» визначено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностейсуб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

Відповідно до п. 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України №3 від 02.01.2019, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 Євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

При цьому, згідно з п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують:

1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро;

2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Оцінюючи доводи учасників процесу, а також наявні у матеріалах справи докази, суд враховує також наступне.

Жоден з учасників процесу не оспорює те, що 01.09.2024 року ОСОБА_1 здійснював переміщення в пункті пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку pyxy виїзд з України до Румуніі по смузі pyxy «червоний коридор» в якості водія транспортного засобу марки MAN «B.2007.46.07/46/07» реєстраційний номер НОМЕР_3 vin-код № НОМЕР_4 .

Також не оспорюється факт того, що гр. ОСОБА_1 повідомив посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний контроль України.

Розбіжність у позиції учасників провадження фактично зводиться до того чи переміщення валютних цінностей через державний кордон відбулось з приховуванням від митного контролю чи без такого приховування.

Так, захисник вказує на відсутність умислу у гр. ОСОБА_1 на приховування валютних цінностей від митного контролю, оскільки його дії обумовлені відсутністю шаф та шухляд в автобусі, які б унеможливили доступ сторонніх осіб до грошових коштів., що не свідчить про намір їх приховування від митного контролю.

Суд критично сприймає ці твердження, оскільки недекларування товарів та предметів фактично свідчить про умисел на приховування від митного контролю.

Захисником не наведено жодних фактів, які б підтверджували намагання ОСОБА_1 задекларувати переміщувані ним через державний кордон валютні цінності. Натомість, з пояснень ОСОБА_1 , які надані митному органу, вбачається, що останній на прохання особи на ім`я ОСОБА_8 намагався здійснити переміщення валютних цінностей на суму 78 000 дол США до ОСОБА_9 за винагороду в розмірі 1 (одного) відсотка від зазначеної суми.

Також, суд звертає увагу, що згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які є в матеріалах провадження про порушення митних правил, він працює водієм автобусу ФОП ОСОБА_2 та регулярно та неодноразово здійснював перетинання державного кордону в якості водія. Також ОСОБА_1 в поясненнях митному органу ним повідомлено, що останньому відомі правила щодо перевезення грошових коштів через кордон, але у зв`язку з важким матеріальним становищем хотів заробити на переміщенні валютних цінносте. Крім того, ОСОБА_1 зазначив про здійснення ним попереднього переміщення валютних цінностей у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США в аналогічний спосіб.

Зазначені факти свідчать про відсутність намірів декларування валютних цінностей при переміщенні через державний кордон, здійснення щонайменше повторно, після попередньо вдалої спроби, відповідної операції (переміщення валюти за кордон з приховуванням від митного органу), а отже, про наявність прямого умислу на переміщення валютних цінностей через кордон з приховуванням від митного контролю.

При можливих сумнівах щодо добровільності наданих ОСОБА_1 пояснень працівникам митниці, суд зазначає, що з 01.09.2024 станом на 27.02.2025 (протягом 6 місяців з дня складення протоколу) ні захисником, ні особою, що притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не надано підтверджень того, що вони звертались до правоохоронних органів з відповідними заявами щодо можливих тиску або порушень з боку митних органів.

Відповідно до фототаблиці до протоколу про порушення митних правил від 01.09.2024 року № 0885/50000/24 вбачається, що холодильник, в якому знаходились грошові кошти є конструктивною частиною автобуса марки MAN «B.2007.46.07/46/07» реєстраційний номер НОМЕР_3 vin-код № НОМЕР_4 .

Холодильник знаходиться біля сидіння водія. Так, з фототаблиці вбачається, що пакет з грошовими коштами знаходився в холодильнику автобуса. Виявлені предмети було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору з логотипом мережі супермаркетів «Сільпо» та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їхнє виявлення.

З акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2024, вбачається, що був проведений огляд транспортного засобу автобусу з державним номером НОМЕР_6 , за результатами якого виявлено переміщені з приховуванням від митного контролю валютні цінності, а саме 118 000 (сто вісімнадцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дату переміщення) становить 4 860 431,80 (чотири мільйони вісімсот шістдесят тисяч чотириста тридцять одна) грн. 80 коп. Відповідний акт підписаний, зокрема ОСОБА_1 .

Так, з опису предметів від 01.09.2024, затриманих у гр. ОСОБА_1 по справі про порушення митних правил вбачається, що вилучені грошові кошти у кількості 670 купюр, що становить 67 000 (шістдесят сім тисяч) дол. США, згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дата переміщення) становить 2 759 736,70 (два мільйони сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять шість) грн. 70 коп.

Варто також зазначити, що доводи сторони захисту додатково ґрунтуються на неналежності і недопустимості наявних у матеріалах справи доказів.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо помилок у протоколі, як однієї з підстав закриття провадження у справі, враховую наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце у переліку засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи уповноважених органів або суд встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи у його вчиненні та інші обставини, що наведені, серед іншого, у ст. 489 МК України i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає саме від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Фактично протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 495 МКУ, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Водночас, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Наявний у справі протокол про порушення митних правил складено відносно ОСОБА_1 , із зазначенням часу та суті правопорушення. Водночас, сам по собі цей протокол є лише засобом фіксації порушення, яке виявлено працівником митного органу, та є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований.

Так, відповідно до ч.1ст.495 МКУ, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Отже, наведене свідчить про те, що протокол повинен оцінюватись в сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами, такими, як фототаблиця, письмові пояснення самого ОСОБА_1 , відсутність зі сторони останнього будь-яких зауважень, застережень чи заперечень, щодо дій працівників митного органу під час складання ними відповідних документів.

Судом були створені належні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема доводиться тим, що суд дослідив усі надані учасниками справи докази та розглянув усі клопотання заявлені під час дослідження обставин справи та судового провадження, а також не обмежував учасників процесу у можливості реалізувати свої процесуальні права.

Захисник Пейчева С.Д. стверджує, про відсутність у ОСОБА_1 умислу на приховування від митного контролю грошових коштів у сумі 67 000 ( шістдесят сім тисяч) дол. США.

В цьому контексті слід відзначити наступне.

Закон України «Про валюту і валютні операції» визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затверджене Постановою правління НБУ від 02.01.2019 № 3 та Положення №5 від 02.01.2019 року додатково деталізують порядок переміщення валютних цінностей через державний кордон України.

Очевидним для суду є те, що наведені вище нормативні акти ухвалювались з метою регулювання валютного ринку, запобігання проведенню незаконних валютних операцій та уникненню від сплати податків, «відмиванню» грошей здобутих незаконним шляхом, знищення ринку тіньового обігу валютних цінностей тощо, тобто переслідували легальну мету.

У свою чергу, стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших юдей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, у ОСОБА_1 був достатньо обґрунтований мотив на вчинення саме цього адміністративного правопорушення, адже очевидним є те, що за відсутності відповідного документа про законність походження коштів, довідки банку чи чеку обмінного пункту валют про здійснену транзакцію, щодо обміну валют, які дозволяли б йому здійснити переміщення зазначених валютних цінностей, він не міг вивезти валютні цінності, які йому були передані іншою особою.

Той факт, що він не тільки не задекларував наявну в нього валюту, але й те, що він здійснив дії на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, свідчить про наявність у його діях інкримінованого правопорушення, адже він про валюту жодним чином не заявив, розраховуючи на винагороду у розмірі 1( одного) відсотка після переміщення таких валютних цінностей через митний кордон України та передачі іншій особі. В свою чергу, якщо би він мав намір перевести валюту не декларуючи, такі дії мали б іншу кваліфікацію та кваліфікуючі ознаки, які йому вказаним протоколом не ставляться в провину.

Суд міг би сприйняти версію сторони захисту про те, що валютні цінності були поміщені до холодильника з метою їх схоронності, так як в автобусі знаходилось багато людей, але за умови, якби таке переховування коштів відбувалось під час руху автобуса чи його зупинці в місцях відпочинку і аж ніяк не під час проходження митного контролю без повідомлення про такий схов представників митного органу.

Оскільки при перетині кордону ОСОБА_1 повинен був задекларувати відповідні валютні цінності, тому суд сприймає критично твердження захисника, що сумка з валютними цінностями була поміщена до холодильника з метою унеможливлення доступу до неї інших осіб.

Більше того така версія видається суду ні юридично, ні фактично неспроможною з огляду на те, що гроші переховувались в одному місці щонайменше двома «декларативними власниками», і при цьому жоден із них не мав відповідних дозвільних документів на переміщення валютних цінностей через кордон, в сумах, що перевищують обмеження, визначенні чинним законодавством. А з огляду на надані ОСОБА_1 письмові свідчення, безпосередньо під час виявлення вказаних коштів, працівникам митного органу, виключають у суду будь-які сумніви щодо їх логічності, послідовності та достовірності.

Наведені факти вказують на те, що версія сторони захисту спрямована виключно на уникнення притягнення до відповідальності ОСОБА_1 і не відображає фактичні обставини справи.

З диспозиції ч. 1ст. 483 МК України вбачається, що суб`єктом вказаного порушення митних правил є особа, яка безпосередньо умисно вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товарів, шляхом використання засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

При цьому, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено в діях ОСОБА_1 приховування речей від митного контролю, виходячи з наступного.

Так, під приховуванням в даному випадку слід розуміти активну поведінку особи, що виражає її волю спрямовану на спричинення негативних наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, передбачає наявність у діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі умислу.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 03.06.2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватись, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або у організмі людини чи тварини, тощо.

До таких способів може бути віднесене, зокрема, таке фізичне приховування товарів, при якому уповноважена службова особа не може виявити цей товар шляхом звичайного візуального догляду.

Так, судом у судовому засіданні встановлено, що вилучені у гр. ОСОБА_1 валютні цінності у сумі 67 000 дол. США переміщувалися ОСОБА_1 з приховуванням від митного контролю, оскільки під час проведення огляду вони знаходилися в середині холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами, виявлення яких було утруднено, тобто неможливим шляхом звичайного візуального огляду.

Така поведінка напряму вказує про наявність умислу дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Так вина ОСОБА_1 підтверджується наданими до суду доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0885/50000/24 від 01.09.2024, протоколом опитування ОСОБА_1 від 01.09.2024, поясненнями ОСОБА_1 від 01.09.2024, фототаблицею до протоколу про порушення митних правил №0885/50000/24 від 01.09.2024, копією витягну з ПІК «Інспектор», копією контрольного талону серії TAG №420/920 053, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2024 та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в ході розгляду справи докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Оцінюючи доводи учасників провадження та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд у даній справі також враховує позиції Європейського суду з прав людини неодноразово висловлені у відповідних рішеннях про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Як наведено вище, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані як переміщення через митний кордон України товарів валютних цінностей на суму 67 000 доларів США, з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

У протоколі про порушення митних правил зазначено, що відповідно до відомостей модуля «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил ЄАІС, громадянин України ОСОБА_5 , протягом 2023-2024 років не притягувався, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст. 483 МК України.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. ст.483 МКУ передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, мету накладення стягнення та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил, слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи, грошовий еквівалент перевезених коштів у національній валюті становить 2 759 736,70 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, товари, які були безпосередніми предметами порушення митних правил, вилучені. У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 1 379 868 (один мільйон триста сімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок, із конфіскацією товарів, згідно протоколу №0885/50000/24 від 01.09.2024.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Суддя О.А. Тихонова