Номер провадження: 33/813/574/25
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю. Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Воронюка М.О.,

представників потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Шаповалової О.С., адвоката Щерблюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Наталія Іванівна, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. та судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 03.10.2024 р., о 23:30 год. в м. Одеса вул. Успенська, 77, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Катерининська на заборонений жовтий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 530і, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Катерининська на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року (а.с. 51-52).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 24.01.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Бойко Н.І., звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції в Одеській області для належного оформлення матеріалів адміністративної справи та подальшої передачі до суду (а.с.69-71).

26 лютого 2025 року адвокат Воронюк М.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 26.12.2024 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження (а. с. 109-111).

В судове засідання, призначене на 26 лютого 2025 року з`явились захисник ОСОБА_1 - адвокат Воронюк М.О. та представники потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Шаповалова О.С. та адвокат Щерблюк О.М., які надали суду пояснення.

Під час судового засідання представники потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Шаповалова О.С. та адвокат Щерблюк О.М. не підтримали клопотання про поновлення на апеляційне оскарження постанови суду та заперечували проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк М.О., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси була ухвалена 26 грудня 2024 року. Під час судового засідання було проголошено вступну та резолютивну частину. Будь-яких доказів направлення або отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови суду, матеріали справи не містять.

Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Що стосується суті апеляційної скарги, то, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або потерпілої особи, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у пункті 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За змістом п.2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом п. 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 8.7.3 е ПДР передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_1 03.10.2024 р., о 23:30 год., в м. Одеса, по вул. Успенська, 77, керуючи автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя по вул. Катерининська на заборонений жовтий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 530і, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Катерининська в Одесі, на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано як порушення п.8.7.3 ґ ПДР України, чим він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу, що п.8.7.3 ПДР визначені певні значення сигналів світлофора, а саме: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Рух транспортних засобів особливо з високою концентрацією транспортних засобів на перехресті доріг, з багатьма смугами для руху, в різних напрямках, відповідно вимагає дотримання учасниками дорожнього руху сигналів засобів регулювання і спеціальних правил роз`їзду, оскільки безвідповідальний підхід водіїв та порушення ними правил проїзду перехресть, невиконання ними вимог сигналів регулювання, є причиною великої кількості аварійних ситуацій та ДТП.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №142325 від 04.10.2024 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 п.8.7.3 ґ ПДР України (а. с. 1);

- схемою місця ДТП від 03.10.2024 року, на якій зафіксовано ділянку дороги, на якій сталась ДТП, напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, узбіччя, розташування транспортних засобів після їх зіткнення, що узгоджується з відомостями, викладеними в протоколі.

Схема підписана учасниками пригоди без зауважень (а. с. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 4);

- фотознімками з місця ДТП (а. с. 47-59).

Cлід зазначити, що локалізація і характер механічних пошкоджень транспортних засобів узгоджуються з даними, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 142325 від 04.10.2024 року, а також зазначені в схемі місця ДТП та поясненнями обох водіїв.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , зазначено, що він рухався на автомобілі Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Успенській в м. Одесі, побачив, що сигнал світлофору почав перемикатись на жовтий, та думав проскочити, оскільки скоро розпочиналась комендантська година, проїхав по перехрестю вул. Катерининська та вул. Успенська, після чого побачив автомобіль справа, який рухався на нього, він не встиг нічого вдіяти, після чого сталось ДТП (а.с.4).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не отримали відеозапис обставин пригоди, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до відповіді Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області від 24.12.2024 року № 298840/41/13/13/01-24 на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2024 р. по справ № 522/17940/24, щодо видачі відеозапису з нагрудного відеореєстратора № 474998, повідомлено, що надати відеозапис немає можливості, оскільки він був знищений після закінчення строку його зберігання, який становить 30 діб згідно наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018р. (а. с. 66).

Як вбачається з матеріалів справи, ДТП за участю автомобілів Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 та BMW 530і, д.н.з. НОМЕР_2 , відбулося 03 жовтня 2024 року. Матеріали про адміністративне правопорушення надійшли до Приморського районного суду м. Одеси 11 жовтня 2024 року.

Клопотання про витребування відеозаписів від адвоката Бойко Н.І., а саме з нагрудних камер співробітників УПП в Одеській області та КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси(центр-№077)» надійшло 27 листопада 2024 року, тобто після спливу майже двох місяців.

Таким чином, таке тривале не подання адвокатом особи що притягається до адміністративної відповідальності клопотань про витребування відеозаписів подій ДТП від 03.10.2024 року призвело до відсутності даних відеоматеріалів у зв`язку із закінченням термінів зберігання.

Що стосується посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що працівники поліції безпідставно зробили винуватцем ДТП ОСОБА_1 , є неспроможними та визнаються недопустимими відповідно до пояснень самого ОСОБА_1 , відповідно до яких він самостійно підтверджував першочергову причину настання ДТП, а саме, проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Жодного доказу щодо спростування проїзду перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора апелянтом, чи його представником суду апеляційній інстанції не надано.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи апелянта про те, що кут контакту вищевказаних автомобілів Opel Astra та BMW 530і свідчить про те, що не автомобіль Opel Astra в`їхав в автомобіль BMW 530і, а навпаки, оскільки зазначене є суб`єктивним баченням сторони захисту, проте об`єктивних та беззаперечних доказів на підтвердження такого механізму настання ДТП матеріали справи не містять та апелянтом також не надано.

В цій частині апеляційний суд враховує, що з`ясування таких обставин належить до сфери іншої, ніж право. Однак, експерт на місце ДТП не викликався, клопотання про проведення експертизи, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не заявлялось.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що апеляційний розгляд справи відбувається лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якого притягнуто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №142325 від 04.10.2024 року, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати правову оцінку діям інших учасників ДТП.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не надав мотивованих доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_1 порушень та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, в супереч позиції апелянта, яка викладена ним в апеляційній скарзі, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення докази не спростовують висновок суду першої інстанції.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд повною мірою врахував характер і спосіб вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував міру адміністративного покарання.

Суд апеляційної інстанції також враховує положення практики Європейського суду з прав людини, про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).

Пункт 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Бойко Наталія Іванівна, залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда