ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/66/25

Провадження № 33/820/210/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Горщара Богдана Анатолійовича на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року, -

встановив:

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого у ТОВ «Аквародос»,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 31.12.2024 о 19 год. 21 хв. в м. Славута, у лісовому масиві поряд із вул. Здоров`я, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes-Benz Vito 112cdi, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6820, результат огляду становить 0,46 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Горщар Б.А. просить постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року скасувати в частині накладеного стягнення, а саме в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вказує про наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме: щире каяття, те. що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо, так як у його матері раптово виникли проблеми зі здоров`ям, що підтверджується його поясненнями у судовому засіданнями та медичними документами, що можна розцінити як крайню необхідність.

В тому числі, ОСОБА_1 має захворювання опорно-рухового апарату, порушення функцій ходи, а тому керування автомобілем є для нього життєво необхідним.

Крім того, у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

На адресу Хмельницького апеляційного суду від захисника Горщара Б.А. надійшло клопотання, в якому він просить проводити апеляційний розгляд без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах і не оскаржується адвокатом Горщарем Б.А.

Постанова суду оскаржується лише в частині накладення адміністративного стягнення, а тому апеляційним судом перевіряється лише в цій частині.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 30.12.2024 серії ЕПР1 №209683 31 грудня 2024 року о 19 год. 21 хв. в м. Славута, у лісовому масиві поряд із вул. Здоров`я, водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes-Benz Vito 112cdi, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6820, результат огляду становить 0,46 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладається стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, судом першої інстанції накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги адвоката Горщара Б.А. про можливість застосування по аналогії положень КК України щодо призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить положень, які б давали суду можливість накласти на правопорушника більш м`яке стягнення ніж передбачене санкцією статті (санкцією частини статті) КУпАП.

А відповідно до ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме: щире каяття, те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався; має захворювання опорно-рухового апарату, порушення функцій ходи.

Згідно положень ч.2 ст. 33 КУпАП зазначені адвокатом Горщарем Б.А. обставини не враховуються при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З урахуванням викладеного не можуть бути задоволеними вимоги апеляційної скарги про скасування постанови суду в частині накладеного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі адвокат Горщар Б.А. просить врахувати те, що ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо, так як у його матері раптово виникли проблеми зі здоров`ям, що можна розцінити як крайню необхідність.

Такі доводи апеляційний суд вважає непереконливими та недоведеними, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.

Таким чином, вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що того вечора, на передодні нового року, вдома під час вечері випив келих шампанського. Пізніше йому подзвонила сестра, яка повідомила, що його мати, яка має хворі ноги, впала та не може піднятись. Хвилюючись за матір він вирішив поїхати до неї, щоб допомогти. В лісовому масиві він був зупинений працівниками поліції.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 після вживання алкогольних напоїв міг скористатися послугами таксі, залучити іншого (тверезого) водія, тощо.

Доказів, того що така небезпека для життя і здоров`я його матері не могла бути усунена іншим шляхом, не надано.

А отже, на думку апеляційного суду, ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності.

Постанова суду в оскаржуваній частині є законною і підстави для її зміни відсутні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Горщара Б.А. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК