ЄУН № 201/354/25
Провадження 3/201/538/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Покопцева Д.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, голови ліквідаційної комісії ТОВ «Укрширон», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив правопорушення: подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, а саме ТОВ «Укрширон» не відобразило за ознакою доходу «178» суму майнового внеску 100000,00 грн., внесеного засновником до статутного фонду юридичної особи емітента корпоративних прав в обмін на такі корпоративні права в Податковому розрахунку за 1 квартал 2024 року, чим порушено вимоги підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, та 4 розділу ІV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, а також сум нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб , і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 грудня 2020 року № 773), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2020 року за №1304/35587, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 163-4 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судового виклику на вказану у протоколі адресу, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в повному обсязі підтверджується наступними доказами, а саме: актом перевірки № 3860/04-36-07-07/45356897 від 04 грудня 2024 року та фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №270/24-09 від 16 грудня 2024 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушниці судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 299 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятдесят одну гривню.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить шістсот п`ять гривень шістдесят копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська впродовж десяти днів.

Суддя: Д.О. Покопцева