Номер провадження: 33/813/643/25
Головуючий у 1-й інстанції Шкуренков М.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шепеля Віталія Сергійовича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Шепеля Віталія Сергійовича

на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 рокуОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на п`ять років. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2024 року о 14:07 год

ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Rav 4» держномер НОМЕР_1 на вулиці Миколаївська дорога в місті Одесі, не маючи права керувати таким транспортним засобом, будучи особою, яку протягом року, а саме постановою від 03 серпня 2024 року, вже було притягнуто за ч.2 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності. Таким чином, ОСОБА_1 вдруге протягом року порушив вимоги п.2.1 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Шепель В.С. просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що у порушення вимог ч.4 ст. 256 КУпАП, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, що захисник вважає свідчить про незаконність складеного протоколу про адміністративне правопорушення та порушення прав ОСОБА_1 , у тому числі права на захист.

В судовому засіданні захисник Шепель В.С. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника Шепеля В.С. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється та обставина, що ОСОБА_1 , як особа яка не має права керування транспортним засобом, керував автомобілем у часі та місці, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення. Притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, адвокатом також під сумнів не ставить, тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що під час складення адміністративних матеріалів, правоохоронцями не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, визначені законом, у тому числі право на захист.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Пунктом 2 Загальних положень постанови Кабінету Міністрів України N 340 від 08 травня 1993 року "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" (далі Постанова N 340) регламентовано, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (ст. 14 Закону України "Про дорожній рух").

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України "Про дорожній рух").

Згідно пункту 2.1 "а" Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.4 "а" ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Пунктом 1.9 ПДР, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом

Однією з ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Зважаючи на специфіку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, встановлення у діях особи факту керування транспортним засобом є обов`язковим, недоведеність цієї обставини свідчить про відсутність у діях особи ознак інкримінованого правопорушення, а відтак і відсутність правових підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку поліцейського.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182475 від 26 листопада 2024 року, поліцейськими зафіксовано, що: «26 листопада 2024 року о 14:07 год в м. Одеса, Миколаївська дорога, 130, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом (постанова ЕНА2749125 від 03 серпня 2024 року), чим порушив вимоги п.2.1а ПДР, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом».

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Також підпис ОСОБА_1 міститься і у графі «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

Вказане вище спростовує твердження захисника про те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, визначені законом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що у межах цієї справи ОСОБА_1 реалізував право користуватися послугами захисника Шепеля В.С., останній приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи, як судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи. Також з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження, апеляційним судом було створено умови та забезпечено право відстоювати та захищати свої права та інтереси у суді апеляційної інстанції, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, тим самим нівелював можливість надати пояснення особисто.

Як убачається з довідки, долученої поліцейськими до матеріалів справи, то відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 26 листопада 2024 року,

ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія (а.с. 3).

Згідно довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме 03 серпня 2024 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2749125. Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Також до матеріалів справи правоохоронцями долучено копію зазначеної вище постанови про накладення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1

ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема серед іншого, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_1 у порядку адміністративного судочинства оскаржував складену відносно нього правоохоронцями постанову серії ЕНА №2749125 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що свідчить про те, що вказана постанова після закінчення строку на її оскарження (13 серпня 2024 року) набрала законної сили.

Встановивши, що 26 листопада 2024 року не маючи права керування транспортним засобом, ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи особою, яка протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, правоохоронці правомірно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до

ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Шепеля Віталія Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко