ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 лютого 2025 рокуСправа №: 695/54/25
Номер провадження 3/695/308/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакова К.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , за ч. 6 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 03.01.2025 завідувачем сектору у справах дітей ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ Ізгагіною І.С. про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 184 КУпАП 03.01.2025 за місцем проживання в с. Коробівка Золотоніського р-ну Черкаської обл. не надала ОСОБА_2 можливості побачення з дитиною ОСОБА_3 , чим не виконала рішення органу опіки та піклування від 09.07.2024 №342, яким внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 23.06.2022 № 214. Такі самі дії ОСОБА_1 вчиняла 13.12.2024, 20.12.2024, 27.12.2024, як повідомив у своїй заяві ОСОБА_2 від 27.12.2024. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 6 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 13, 20 та 27 грудня 2024 року дитина хворіла, про що є довідки про запис до сімейного лікаря ОСОБА_4 03 січня 2025 року вона з дитиною вийшли на двір для надання ОСОБА_2 можливості побачитися з дитиною, але йшов дощ. Оскільки дитина щойно перехворіла і розплакалася вони вимушені були повернутися до квартири. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 приходить на зустрічі з запізненням, дитина постійно плаче і боїться до нього йти, оскільки батько проявляв агресію при дитині.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення (КУпАП).

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 1 завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 завідувачем сектору у справах дітей ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ Ізгагіною І.С. надані наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення від 03.01.2025; копія постанови судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2024 у справі № 695/4580/23; копію рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 23.06.2022 № 214; копію рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 31.08.2023 № 385; копію рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 09.07.2024 № 342; копію заяви ОСОБА_2 від 27.12.2024; копію пояснення ОСОБА_5 від 03.01.2025; копію пояснення ОСОБА_2 від 03.01.2025.

Дані докази суд не може визнати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст.184 КУпАП, з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 6 ст. 184 КУпАП передбачає настання відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Норма ч. 6 ст.184 КУпАП є бланкетною і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Як вбачається з фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.01.2025, ОСОБА_1 03.01.2025 за місцем проживання в с. Коробівка не надала ОСОБА_2 можливості побачення з дитиною ОСОБА_3 , чим не виконала рішення органу опіки та піклування від 09.07.2024 №342, яким внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 23.06.2022 № 214. Такі самі дії ОСОБА_1 вчиняла 13.12.2024, 20.12.2024, 27.12.2024, як повідомив у своїй заяві ОСОБА_2 від 27.12.2024.

Відповідно до наданого суду рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 23.06.2022 № 214 із внесеними змінами рішеннями від 31.08.2023 № 385, від 09.07.2024 № 342, визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місцях відпочинку для дітей кожної п`ятниці з 10.00 год. до 12.00 год. Контроль за виконанням рішення покладено на заступника міського голови ОСОБА_6 , службу у справах дітей, молоді та спорту.

Згідно ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Вимогами ст.158 СК України визначено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

ОСОБА_1 інкримінується невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

До протоколів не додано, будь-яких доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на невиконання рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 23.06.2022 № 214 із внесеними змінами.

Суд погоджується із наданими ОСОБА_1 поясненнями, що у даному випадку 13.12.2024 та 20.12.2024 неможливо було виконати рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 23.06.2022 № 214, оскільки малолітня дитина хворіла, про що ОСОБА_1 надала витяги про запис до сімейного лікаря ОСОБА_4 ..

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах тих обставин, які викладені в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Уповноважена посадова особа зобов`язана ознайомити особу, по відношенню до якої складається протокол про адміністративне правопорушення, з її правами і обов`язками, передбаченими ст. 268 Кодексу, та змістом ст. 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, як встановлено судом ОСОБА_1 була відсутня при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно, не підписувала його, тобто, фактично вона була позбавлена права подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викладення мотивів своєї можливої відмови від його підписання, та реалізувати свої права, які передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Свідками при складанні протоколу зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , за заявою якого складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.01.2025, через що останній може бути заінтересований в результатах розгляду справи.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, дослідженим доказам в їх сукупності, суд зазначає наступне, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, не виконує розпорядження органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, робить це свідомо.

Однак, будь-яких доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на невиконання нею 13.12.2024, 20.12.2024, 27.12.2024, 03.01.2025 рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 23.06.2022 № 214 матеріали справи не містять.

Крім показів одного свідка ОСОБА_5 , жодних інших даних, які б всебічно, повно та об`єктивно висвітлювали обставини зазначеної справи про адміністративні правопорушення, як то пояснення свідків, відеозаписи події, тощо, суду не надано.

В свою чергу протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Досліджені судом матеріали справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, уповноваженою посадовою не доведено факт вчинення ОСОБА_1 невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, що призвело до передчасного складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 184 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

У Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції. Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 184, 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів.

Повний текст постанови буде складено та оголошено 28.02.2025 о 08.00 год.

Суддя: К.М. Ушакова