Номер провадження 33/816/149/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/10319/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2024, якою на

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126 КУпАП накладене стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, а т/з був зупинений безпідставно.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2024 на ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 126 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 12.06.2024 о 07:53 в м. Суми по вул. Ковпака буд. 105 ОСОБА_3 повторно протягом року керував т/з ГАЗ 3110 н. з. НОМЕР_1 , не маючи права керуванням таким т/з, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 747008 від 12.06.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 повторно протягом року керував т/з не маючи права керувати таким т/з, чим порушив п. 2.1а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується доказами в справі, зокрема:

- довідкою відділу адміністративної практики УПП в Сумській області ДПП від 14.06.2024, згідно якої ОСОБА_3 притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8102950 від 08.11.2023, згідно якої на ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 126 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за керування т/з, не маючи права керування таким т/з;

- відеозаписами з технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини керування ОСОБА_3 т/з і складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті (керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з; керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з; керування т/з особою, позбавленою права керування т/з). Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.1а ПДР, згідно яких водій механічного т/з повинен мати при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що керований ним т/з був зупинений безпідставно, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки з відеозаписів убачається, що т/з був зупинений працівниками поліції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліції» у зв`язку з можливою причетністю водія до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки були підстави вважати, що у водія відсутній страховий поліс. Але в будь-якому випадку правомірність дій поліцейських щодо зупинки т/з не знаходиться у причинному зв`язку із забороною керувати т/з не маючи права керування таким т/з.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він діяв у стані крайньої необхідності не можуть бути взяті до уваги, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать наявним у справі доказам.

Так, відповідно ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності, а згідно ст. 18 цього Кодексу не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однак у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, яка хоча б якимось чином свідчила про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність (ст. 17, 18 КУпАП), тобто, що водій ОСОБА_3 діяв в стані крайньої необхідності для усунення небезпеки, яка загрожувала особі. Згідно відеозаписів ні під час зупинення т/з, ні в ході складання протоколу не було встановлено факту того, що ОСОБА_3 віз дівчину до лікарні через втрату нею свідомості, і сам ОСОБА_3 про цю обставину взагалі не повідомляв.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2024 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов