П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/487/25

Провадження № 3/348/224/25

04 березня 2025 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є пенсіонером, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2025 серії ВАД №253948: 20.02.2025 приблизно о 12.20 ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області за адресою: вул. Мазепи, 35, м.Надвірна Івано-Франківської області погрожував фізичною розправою на словах працівнику суду ОСОБА_2 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Такими чином, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є: вчиннення дій, визначених у диспозиції цієї статті, що спричинило наслідки у виді порушення громадського порядку та спокою громадян.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 винуватість не визнав та пояснив, що напередодні, 19.02.2025, Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Бурдун Т.А. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо нього, визнав його винуватим та наклав адміністративне стягнення. Справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , що на його думку є незаконним. Постанову суду ОСОБА_1 оскаржує, оскільки категорично не погоджується з висновками суду. 20.02.2025 ОСОБА_1 частково сплатив штраф відповідно до вказаної постанови і приніс до суду квитанцію. Побачив у вестибюлі потерпілого ОСОБА_2 і висловив йому свою думку щодо несправедливо винесеного судового рішення. Потерпілому не погрожував, не висловлювався нецензурно. Однак якщо образив чимось потерпілого, то просить вибачення.

Потерпілий ОСОБА_2 дав такі показання. У 2024 році ОСОБА_1 визнали винним у вчиненні адміністративних правопорушень та наклали адміністративне стягнення. Таке рішення ОСОБА_1 оскаржив. В задоволенні апеляційної скарги йому відмовили, рішення суду першої інстанції залишили без змін. Пізніше стосовно ОСОБА_1 було складено ще 2 протоколи про адміністративне правопорушення, які розглядали у межах одного провадження. За результатами розгляду справи 19.02.2025 суд визнав ОСОБА_1 винуватим і наклав адміністративне стягнення. 20.02.2025 потерпілий стояв на парковці біля машини, до нього підійшов ОСОБА_1 і почав погрожувати. Зокрема, ОСОБА_1 сказав, що суддю, яка винесла рішення він з хлопцями повісить. При цьому ОСОБА_1 вживав нецензурну лексику. Потім ОСОБА_1 пішов до приміщення суду, щоб подати квитанцію про сплату штрафу. Потерпілий також повернувся до приміщення суду. Біля турнікету зустрів ОСОБА_1 , який висловився до потерпілого нецензурно. Потерпілий викликав поліцію. Додатково потерпілий зазначив, що просить накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, оскільки не пробачає йому.

У ході судового розгляду суд задовольнив клопотання потерпілого щодо виклику та допиту свідків події - працівників судової охорони, які чергували 20.02.2025 у приміщенні суду. Свідок ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомив, що перебуває на лікарняному.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що рестрацію ОСОБА_1 на прохідній суду здійснила ОСОБА_5 . Сам свідок стояв біля металодетектора в той час, коли ОСОБА_1 зайшов в приміщення суду і «послав» потерпілого, використовуючи нецензурну лексику. Також ОСОБА_1 сказав, що після закінчення війни прийдуть хлопці і вони розберуться з усіма.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що здійснила перевірку документів та реєстрацію ОСОБА_1 у журналі відвідувачів суду. Чому ОСОБА_1 прийшов у приміщення суду вона не пригадує, мабуть за рішенням суду. По зовнішніх камерах відеоспостереження свідок бачила розмову ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Після розмови ОСОБА_2 пішов до входу в приміщення суду, а ОСОБА_1 пішов за ним і говорив щось потерпілому у грубій формі. Від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю. У приміщенні суду ОСОБА_1 скаржився на самоуправство та висловлював погрози. Сказав, що рішення суду щодо нього прийнято незаконно, без його участі. Говорив, що в суді слід навести порядок, сказавши, що прийдуть «наші» і будуть тут наводити лад, назвав потерпілого хабарником. Висловлювався при цьому нецензурно.

Відповідно до рапорту від 20.02.2025, на лінію 102 о 12.30 від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області йому погрожує ОСОБА_1 , зброї не має.

Ні у заяві від 20.02.2025, ані у письмових поясненнях потерпілий не зазначав, що ОСОБА_1 порушував громадський порядок і спокій громадян чи що останній висловлювався нецензурно. Потерпілий зазначав виключно про те, що ОСОБА_1 через незгоду із судовим рішенням погрожував як потерпілому, так і суду розправою. (арк. спр. 5, 6)

У ході судового розгляду суд задовольнив клопотання потерпілого та витребував записи з камер спостереження суду, відповідно до яких встановлено таке:

- на відеозаписі з зовнішньої камери спостереження, яка розрашована при вході у приміщення суду зафіксовано, що о 12.27 потерпілий вийшов з приміщення суду і пішов у сторону парковки, у цей час до приміщення суду підходив ОСОБА_1 , який також повернув у сторону парковки; о 12.29 ОСОБА_1 зайшов у приміщення суду, потерпілий також зайшов у приміщення суду приблизно через 10 секунд після ОСОБА_1 . Слід зазначити, що ОСОБА_1 поводився спокійно і не звертався до потерпілого заходячи до суду;

- на відеозаписі з зовнішньої камери спостереження, яка розрашована на фасаді суду і охоплює зону для паркування зафіксовано, що о 12.27 потерілий пішов у сторону парковки і зупинився біля свого автомобіля (у тому місці оглядовість перекриває дерево); о 12.28 туди підійшов ОСОБА_1 , їх розмова тривала приблизно пів хвилини і ОСОБА_1 пішов у приміщення суду, потерпілий пішов за ОСОБА_1 . При цьому поведінка потерпілого та ОСОБА_1 , що зафіксована на відео, не свідчила про наявність певної емоційної напруги чи конфлікту між ними;

- на відеозаписі з камери спостереження, яка розрашована у вестибюлі суду і спрямована у напрямку входу зафіксовано, що о 12.29 до суду зайшов ОСОБА_1 , підійшов до працівника судової охорони ОСОБА_3 , передав йому документ і пішов до виходу; інші працівники судової охорони у цей час перебували у кімнаті конвою; приблизно через 10 секунд у приміщення суду зайшов потерпілий; біля турнікета він зіткнувся з ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 пройшов повз потерпілого і направився до виходу; у цей час з конвойної кімнати вийшов ОСОБА_4 ; потерпілий повернувся у сторону виходу за ОСОБА_1 ; до потерпілого підійшов ОСОБА_4 , потерпілий показав пальцем у сторону ОСОБА_1 , який вже відчиняв вхідні двері; після цього ОСОБА_4 та потерпілий пішли за ОСОБА_1 , зупинили його і потерпілий кілька разів намагався або беручи ОСОБА_1 за руку, або кладучи руку йому на плечі повернути останнього до вестибюлю; у цей час з конвойної кімнати вийшла ОСОБА_5 ; о 12.30 потерпілий здійснив телефонний дзвінок і ОСОБА_1 зайшов за потерпілим у приміщення суду. На відеозаписі не зафіксовано зовнішніх проявів емоційної, агресивної чи такої, що порушує громадський порядок поведінки ОСОБА_1 , як і спроб ОСОБА_1 заговорити з потерпілим;

- на відеозаписі з камери спостереження, яка розрашована у вестибюлі суду і спрямована у напрямку сходів зафіксовано події після виклику поліції.

З відеозаписів встановлено, що подія відбулася у період з 12.29 до 12.30 20.02.2025, тобто у обідній час, і тривала не більше 2 хвилин. У цей час у вестибюлі суду перебували двоє працівників судової охорони та двоє відвідувачів. ОСОБА_5 вийшла з кімнати конвою коли потерпілий вже телефонував у поліцію.

Працівники поліції при оформленні протоколу не встановили особи відвідувачів, які були свідками події та не відібрали у них пояснення, обмежившись виключно відібранням пояснень у ОСОБА_1 та у потерпілого. При цьому, працівники поліції навіть не встановили особу потерпілого, допустивши дві помилки у його прізвищі в усіх процесуальних документах.

Крім цього, у ході підготовки матеріалів протоколу, працівники поліції не зібрали докази того, що поведінка ОСОБА_1 порушила громадський порядок і спокій громадян, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а також елементом, що відмежовує суміжні склади інших правопорушень від дрібного хуліганства. Про цю обставину також не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказує на відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Показання свідків не відповідають подіям, що зафіксовані на відеозаписах, а також із плином часу свідки не могли у ході судового розгляду достовірно пригадати, що саме говорив ОСОБА_1 і коли саме це було сказано.

Відповідно до ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає у судовому розгляду у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Отже, в матеріалах справи відсутні достатні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП за наведених обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не сплачується.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

Суддя Матолич В.В.