Справа № 503/2754/24
Провадження №3/503/210/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Мартинюка Ю.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 ,

- за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №323426 від 07 грудня 2024 року, ОСОБА_1 07 грудня 2024 року о 10 год. 25 хв., в м. Кодима по вул. Виноградній Подільського району Одеської області керував транспортним засобом марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`янінням. Огляд проводився за допомогою алкотесту Alcotest-6820, ARSC-0116. Результат огляду склав 3,41 %, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КупАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно 07.12.2024 року вживав алкогольні напої, однак за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння не перебував, (знаходився в салоні автомобіля на пасажирському сидінні), про що неодноразово повідомляв поліцейському. Цим транспортним засобом керувала інша особа, у якої він хотів придбати автомобіль. Натомість, незважаючи на його пояснення, поліцейський безпідставно наполягав на проведенні огляду на визначення стану сп`яніння саме його та змусив пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який показав, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що він і не заперечував. З тих підстав, що він не керував автомобілем, просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мартинюк Ю.М. в судовому засіданні зазначене клопотання підтримав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ні протокол про адміністративне правопорушення, ні долучені до нього докази, у т.ч. і відеозапис, не підтверджують факту керування ним транспортним засобом в якості водія в стані алкогольного сп`яніння.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши наявні в адміністративній справі докази, суд встанови наступне.

Згідно зіст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КабінетуМіністрів України від 10 січня 2001року №1306 (надалі за текстом Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.130 КУпАП, необхідно, зокрема, з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ст.ст.245, 252, 280КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбаченіст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

До протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінням долучено два фрагменти відеозапису з бодікамери поліцейського, результати огляду на стан сп`янінням із застосуванням приладу «Алкотест 6820» та письмове пояснення ОСОБА_1 .

Відтворяенням та дослідженням під час судового розгляду долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису встановлено, що факту керування ОСОБА_2 автомобілем не зафіксовано як і не зафіксовано факту самого руху автомобіля.

З цього ж фрагменту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля на пасажирському сидінні та неодноразово заперечував поліцейському факт керування ним транспортним засобом. До того ж, як вбачається з цього відеозапису, збоку місця водія біля автомобіля знаходиться невідома особа, яка підтвердила, що є власником цього транспортного засобу, «дядько купує у нього автомобіль та дивиться».

Разом з цим, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає саме за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`янінням.

Отже, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є саме водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом, а об`єктивною стороною - керування транспортними засобами водієм в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, водій це особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно з пунктом 2.5Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, суб`єктом, на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема і п.2.5 та 2.9 ПДР, є виключно водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом, а не будь-яка інша особа.

Поняття «керування транспортним засобом» міститься в п.27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14, згідно з яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В п.38 рішення від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме керування особою транспортним засобом.

Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: 1) керування особою транспортним засобом і 2) перебування нею у стані сп`яніння.

При цьому, знаходження в транспортному засобі чи біля транспортного засобу, який знаходиться в нерухомому стані, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме по собі перебування особи на місці водія, на місці пасажира чи біля транспортного засобу не доводить факт керування цією особою транспортним засобом.

Отже, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не містить самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом як і факту руху самого автомобіля, тому з цих підстав не може бути визнаний судом доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Долучене до протоколу про адміністративне правопорушення письмове пояснення ОСОБА_1 в якому вказано, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`янінням та був зупинений поліцейськими також не визнається судом в якості доказу, оскільки зафіксовані у поясненні відомості про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку поліцейськими повністю спростовуються долученим до протоколу відеозаписами, якими не зафіксовано цих фактів (подій).

Крім цього, на відеозаписах не зафіксовано самого факту надання ОСОБА_1 письмових пояснень з таким змістом, натомість відеозапис містить послідовне заперечення ним факту керування автомобілем.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17, сам по собі факт визнання особою вини у порушенні правил дорожнього руху не може бути доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Отже, письмове пояснення ОСОБА_1 в якому вказано, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`янінням та був зупинений поліцейськими також не визнається судом в якості доказу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`янінням з використанням приладу «Алкотест 6820» підтверджують лише факт перебування особи у стані алкогольного сп`янінням, що ним і не заперечувалось, але жодним чином не підтверджує факту керування ним транспортним засобом, а тому також не є доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, а також в письмовому поясненні ОСОБА_1 тієї обставини, що останній керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, спростовується обставинам, що були зафіксовані на вищезазначених відеозаписах.

Крім цього, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , поліцейськими, в порушення вимог п. 11 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 (із змінами станом на 24.09.2021), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі не роз`яснено її права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є також грубим порушенням його конституційних прав, зокрема, права на захист.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastbergataxi Aktiebolagand Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складуадміністративного правопорушення,передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАПзакрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова