Номер провадження: 33/813/405/25
Головуючий у першій інстанції Позняк В.С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника адвоката Бочарова Андрія Валерійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Бочарова Андрія Валерійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що 04.10.2024 о 06:45 год, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FORD» д.н.з НОМЕР_1 по вул. Миколаївська дорога, 245 в м. Одесі, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «RENAULT» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1. «Правил дорожнього руху», за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Бочаров Андрій Валерійович, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що працівники поліції, складаючи протокол у відношенні ОСОБА_1 , не врахували всі обставини справи та не надали належної оцінки діям ОСОБА_2 .

Вказує, що поліцейські не потурбувалися про особисте опитування учасників події та взагалі не мали бажання розібрати дорожню ситуацію на місці, а відеозапис в матеріалах справи з`явився лише завдяки ОСОБА_1 , який і надав його суду.

Зазначає, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п. 10.1. ПДР України. До моменту початку маневру розвороту водій ОСОБА_1 впевнився в безпеці свого маневру: бачив, що у зустрічному напрямку на значній відстані рухався автомобіль сірого кольору, на початковому етапі маневру, світло світофора змінилося з зеленого на жовтий та він очікував, що водій автомоболя «RENAULT» зупиниться на забороняючий сигнал та надасть йому можливість завершити маневр.

В апеляційній скарзі захисник також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, в день проголошення поний текст копії постанови не було надано. Отримав копію постанови ОСОБА_1 - 19.12.2024.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник Бочаров А.В. підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги.

Вивчивши клопотання захисника Бочарова А.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Суворовського районного суду м. Одеси ухвалена 11 грудня 2024 року за присутності ОСОБА_1 та захисника Ільченко Н.С.

Отримав копію постанови захисник Бочаров А.В. 19.12.2024, що підтверджується розпискою на обкладинці справи.

До Єдиного реєстру судових рішень надіслано судом: 19.12.2024, зареєстровано: 20.12.2024, забезпечено надання загального доступу: 23.12.2024.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

За статтею 124 КУпАП настає адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина водія ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи: протоколом серії ЕПР1 №142367 про адміністративне правопорушення; схемою місця ДТП від 04.10.2024, з якої вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на вул. Миколївська дорога 1-й Лузанівський пров, в м. Одесі із зазначенням місця розташування транспортних засобів «FORD» д/н НОМЕР_1 , та «RENAULT» д/н НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, які вказані в даному документі. Вказана схема складена в присутності учасників пригоди, ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення зі схемою місця ДТП відмовився, зауважень до неї не висловив;

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , від 04.10.2024, у яких останній вказав, що їхав на зелений колір світлофору, проїхавши половину перехрестя, почав моргать жовтий колір світлофора, знаючи, що на вказаній ділянці дороги, не має перехрестя та і ще суцільна лінія, не очікував, що там може хтось здійснювати розворот або поворот, як на його шляху опинився автомобіль «FORD» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який виїхав на його смугу руху, в результаті чого, у нього не було часу для уникнення зіткнення транспортних засобів;

відеозаписом, наданим адвокатом Ільченко Н.С. під час судового засідання, який долучений до матеріалів справи, з камери зовнішнього спостереження, з будівлі станції технічного обслуговування, яка розташована неподалік від місця аварії. На вказаному відеофайлі зафіксовано, як автомобіль «FORD» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 під`їжджаючи до перехрестя Миколаївська дорога 1-й Лузанівський провулок, сигнал світлофора не видно, не зупиняючись, та не переконавшись у безпечності здійснення повороту, виїжджаючи на зустрічну смугу руху починає здійснювати маневр поворот ліворуч, однак в цей час автомобіль «RENAULT», д/н НОМЕР_2 , рухаючись у зустрічному напрямку та не маючі часу для екстреного гальмування здійснює зіткнення в задню праву частину автомобіля «FORD» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними та вірно оціненими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії від 04.10.2024 серії ЕПР1 №142367, яким зафіксовано, що 04.10.2024 о 06:45 год, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FORD» д.н.з НОМЕР_1 по вул. Миколаївська дорога, 245 в м. Одесі, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «RENAULT» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1. «Правил дорожнього руху», за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що з порушенням не згоден, зі статтями не ознайомлений, не порушував. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1);

- схемою з місця ДТП від 04.10.2024, від підпису якої ОСОБА_1 відмовився (а.с. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначив, що їхав на зелений колір світлофору, проїхавши половину перехрестя, почав моргати жовтий колір світлофора, знаючи, що на вказаній ділянці дороги, не має перехрестя та і ще суцільна лінія, не очікував, що там може хтось здійснювати розворот або поворот, як на його шляху опинився автомобіль «FORD» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який виїхав на його смугу руху, в результаті чого у нього не було часу для уникнення зіткнення транспортних засобів;

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 04.10.2024 о 06:50 год керував автомобілем «FORD» д/н НОМЕР_1 по вул. Миколаївська дорога 245 в м. Одесі в напрямку селища Котовського, перед поворотом на провулок1-й Лузанівський, переконався у відсутності автомобілів, які рухались у зустрічному напрямку, та почав здійснювати поворот ліворуч, однак в цей час в його автомобіль, а саме задню праву частину автомобіля, на великій швидкості в`їхав автомобіль «RENAULT», який рухався в зустрічному напрямку. У разі того, що автомобіль під керування ОСОБА_3 порушив швидкісний режим дозволений правилами дорожнього руху для руху в місті, на думку ОСОБА_1 сталося дорожньо-транспортна пригода.

Суд першої інстанції допитав співробітників патрульної поліції інспектора ОСОБА_4 та інспектора ОСОБА_5 , які пояснили, що 04.10.2024 вони були викликані за вказаною адресою, так як там сталась дорожньо-транспортна пригода. Дана проїзна частина має шість смуг руху, дві смуги в напрямку міста, дві смуги реверсивні, та дві смуги в напрямку селища Котовського. Час руху реверсивних смуг працює з 22.00 до 13.00 год в сторону міста чотири смуги руху, з 15.00 до 21.00 год чотири смуги руху в сторону сел. Котовського. Прибувши на місце ДТП, виходячи з того, як були розташовані транспортні засоби на самій проїзній частині та з наданих пояснень самих водіїв, було прийнято рішення в складені протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , тому, що водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Миколаївська дорога в напрямку селища Котовського, приблизно о сьомій години ранку, у другій смузі, здійснював поворот ліворуч або розворот біля 1-го Лузанівського провулку, що заборонено по-перше дорожньою розміткою 1.9 (позначає межі смуг руху, на яких здійснюється реверсивне регулювання), тобто перетинав дві смуги реверсивного руху, по яким в той час було дозволено рухатись зустрічному транспорту та дві смуги для зустрічного руху, по друге пунктом правил 10.7.г (розворот забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті). Пояснити з якою швидкістю та на який сигнал світлофору рухався водій автомобіля «RENAULT», д/н НОМЕР_2 не можуть, так як сам момент зіткнення вони не бачили, свідків які б допомогли встановити цей момент не було, камер відеоспостереження на тій ділянці дороги не має.

Судом вірно зазначено, що позиція ОСОБА_1 та його захисника щодо дотримання ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не відповідає обставинам справи, оскільки вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що ОСОБА_1 не було враховано.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції не врахували всі обставини справи та не надали належної оцінки діям ОСОБА_2 , оскільки предметом судового розгляду у цій справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 .

Крім того, суд не вбачає порушення працівниками поліції Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

При цьому, не можуть бути взяті до уваги доводи, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п. 10.1. ПДР України, оскільки матеріали справи містять всі належні та допустимі докази щодо встановлення фактичних обставин справи.

А пояснення, що до моменту початку маневру розвороту водій ОСОБА_1 впевнився в безпеці свого маневру: бачив, що у зустрічному напрямку на значній відстані рухався автомобіль сірого кольору, на початковому етапі маневру, світло світофора змінилося з зеленого на жовтий та він очікував, що водій автомоболя «RENAULT» зупиниться на забороняючий сигнал та надасть йому можливість завершити маневр є власним припущенням його як винуватця ДТП.

Натомість посилання щодо порушення П равил дорожнього руху ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки не підтверджено належними доказами, а також матеріали справи не містять даних щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

18.02.2025 захисником Бочаровим А.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 направлено до суду клопотання про долучення доказів, а саме висновок експерта за результатами автотехнічної експертизи № 12/25 від 17.02.2025.

Під час апеляційного перегляду, вказане клопотання задоволено апеляційним судом.

Надаючи правову оцінку цьому доказу, апеляційний суд зазначає, що долучений висновок стосується саме дій ОСОБА_2 та ніяк не спростовує відсутність вини ОСОБА_1 , механізму ДТП, у той час, коли дії водія ОСОБА_2 не є предметом розглядуваної адміністративної справи.

Також в суді апеляційної інстанції захисником заявлено, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 10.1 ПДР визнається, проте він просить врахувати особу порушника та призначити йому інше стягнення, яке підтримав ОСОБА_1 , що не підлягає задоволенню, оскільки сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення. І в цьому випадку будь-які обставини, які пом`якшують відповідальність такої особи, не підлягає врахуванню.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Бочарову Андрію Валерійовичу, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Бочарова Андрія Валерійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова