Провадження № 3/752/654/25
Суддя Коваль В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 суддя Голосіївського районного суду м. Києва Коваль В.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2024 року серії ЕПР1 № 184291, 28.11.2024 року о 18 год. 30 хв. у м. Київ, по вул. Кільцева Дорога (парковка ТРЦ «Епіцентр»), водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи правила дорожньої розмітки, порушуючи правила зустрічного роз`їзду, та здійснила зіткнення з т.з. «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , у подальшому т.з. «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 відлетіло до припаркованих т.з. «Toyota» д.н.з. НОМЕР_3 та «BMW» д.н.з. НОМЕР_4 , у наслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдали матеріальних збитків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 разом з адвокатом Цимейко Г.О. свою вину не визнала. Надали до суду клопотання про закриття провадження, в яких просила закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотивувала своє клопотання про закриття наступним: що, як вбачається з протоколу ЕПР1 № 184291 працівником поліції вказано, що ОСОБА_1 порушила вимоги 13.3 ПДР. При цьому з матеріалів справи не вбачається, що дії ОСОБА_1 могли порушити вимоги п. 13.3 ПДР. Також, що наявність розмітки 1.13 на паркувальному майданчику не означає те, що водій, якій не зупинився, має нести відповідальність при ДТП. Тому виходячи з вимог п. 10.11 ПДР України проїзд ділянки мав відбуватися за правилами «Перешкода праворуч» і перевагу мав саме автомобіль «Peugeot», який наближався з правого боку.

Крім того адвокат Цимейко Г.О. в усних поясненнях зауважувала, що висновки посадової особи, яка складала протокол, про те, що ОСОБА_1 не надала перевагу в русі іншому ТЗ, що рухався по головній дорозі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зіткнення відбулося на стоянці, яку адвокат Цимейко Г.О. вважає прилеглою територією, а проїзд між паркомісцями, по якому рухався інший автомобіль, не є дорогою в розумінні вимог п. 1.10 ПДР, і тим більше не є головною дорогою.

Додатково адвокат Цимейко Г.О. зауважила, що вказана парковка фактично є прилеглою територією до проїзної частини дороги та не містить жодних дорожніх знаків, а лінії горизонтальної розмітки на ній нанесені з метою організації руху транспортних засобів. При цьому, вказана дорожня розмітка не може встановлювати пріоритетність проїзду перехрещень проїздів між паркомісцями, які нею нанесені. Тобто, перехрещення проїздів між паркомісцями із напрямками руху нанесені горизонтальною розміткою на території парковки є рівнозначними. За наведених обставин, на думку адвоката Цимейко Г.О., водій іншого автомобіля не мав підстав вважати, що рухається по головній дорозі, а вона не мала підстав вважати, що рухається по другорядній дорозі, та подала клопотання про призначення експертизи.

У судове засідання з`явилась також інший учасник ДТП - водій «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 разом з представником - адвокатом Лук`янчуком А.В, який подав до суду клопотання про долучення доказів, а саме: цифровий носій з відео ДТП, фотографії з місця ДТП, копію адвокатського запиту до ТОВ «Епіцентр» з додатками та копії постанов Київського апеляційного суду, а також копію висновку експерта. ОСОБА_2 надав суду усні пояснення у яких пояснив що, рухався по території парковки «Епіцентр». Рухався проїздом між паркомісцями, розуміючи, що має перевагу в русі по відношенню інших автомобілів, які виїжджають на цей проїзд, оскільки на їх траєкторії руху нанесено дорожню розмітку 1.13, яка зобов`язує їх надати дорогу, в даному випадку його автомобілю. Під`їжджаючи до примикання чергового виїзду, водій автомобіля «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 не виконавши вимоги дорожньої розмітки виїхав на перехрещення проїздів та допустив ДТП.

Експерт Скороход К.М. надав пояснення щодо свого висновку експерта, зазначивши, що парковка по суті є прилеглою територією, а не дорогою в розумінні ПДР.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Цимейко Г.О., не знаходить підстав для задоволення їх клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Приймаючи таке рішення, суд виходив з наступного: твердження адвоката Цимейко Г.О. про те, що парковка (стоянка) є прилеглою територію, судом не беруться до уваги, оскільки згідно визначення, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них, тобто стоянка з даного визначення виділяється як окрема частина території.

Щодо твердження адвоката Цимейко Г.О. в тому, що водій автомобіля «Audi» не мав підстав вважати, що він рухається по головній дорозі, оскільки на парковці були відсутні дорожні знаки пріоритету, слід зауважити наступне. В даному судовому засіданні предметом розгляду є саме дії водія ОСОБА_1 а не дії водія ОСОБА_2 . Крім того, що стосується відсутності на парковці дорожніх знаків, слід зауважити, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожньої розмітки, дорожніх знаків, світлофорів та регулювальника.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме схеми ДТП та з наданих суду ОСОБА_2 та адвокатом Лук`янчуком А.В., відео та фото з місця події, на парковці (стоянці), де відбулося зіткнення, нанесена дорожня розмітка, яка врегульовує черговість проїзду автомобілів по території стоянки та поміж паркомісцями. На траєкторії руху автомобіля «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , нанесена дорожня розмітка 1.13, яка зобов`язує водіїв зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються перехрещуваною дорогою. Рух перехрещуваною дорогою, в даному випадку проїздом між паркомісцями, організований в обох напрямках, а тому, ОСОБА_1 , виконуючи вимоги дорожньої розмітки, повинна була надати дорогу автомобілю «Audi», який наближався до неї зліва.

Факт наявності дорожньої розмітки на парковці ОСОБА_1 та адвокат Цимейко Г.О. не заперечували. Достатніх та переконливих доказів того, що дана розмітка нанесена з порушеннями норм законодавства, суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі пояснення учасників ДТП, схему ДТП, відео з камери відеоспостереження, фотографій з місця ДТП, висновки експертів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться порушення ПДР України а саме: що, ОСОБА_1 своїми діями не виконала вимогу дорожньої розмітки, не надала дорогу ТЗ, що рухався по перехрещуваному проїзді. Її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю.

Відповідно до Правил дорожнього руху України розмітка позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі.

Положеннями ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З огляду на вищенаведене, строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закінчилися, а відтак, провадження у справі стосовно неї підлягає закриттю.

З огляду на вище викладене та керуючись ст. 9, 23, 33, 38, 124, 245, 251-252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.О. Коваль