Справа № 646/127/25
Провадження № 3/646/223/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Чорної Б.М.,

за участю секретаря судового засідання : Машко П.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності : ОСОБА_1 ,

потерпілих : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення ст. 124 КпАП України,-

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 р. серії ЕПР1 № 206690, 27 грудня 2024 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 перебуваючи у якості пасажира а салоні транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 під час зупинки на парковці с-т «КЛАСС» за адресою: м.Харків, пр-т. Аерокосмічний, буд.178, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, відчинив двері транспортного засобу, внаслідок чого пошкодив зазначену дверку та транспортний засіб Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась справа від припаркованого транспортного засобу Volkswagen Jetta в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.15.3 ПДР.

Поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Букалова О.М. дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні свою провину не визнав, вказав, що він не порушував п. 15.3 ПДР України, знаходився в автомобілі Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 , як пасажир на задньому сидінні, після зупинки на припарковочному місці супермаркету «КЛАСС», впевнившись, що ніяких перешкод не має для виходу, частково відкрив двері машини Volkswagen Jetta, після чого у них в`їхала дзеркалом інша машина, яка заїжджала на паркування пізніше з правої сторони, не дотримуючись бічної дистанції.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Ця норма є бланкетною та вимагає чіткого зазначення в протоколі про адміністративного правопорушення, які саме вимоги ПДР України було порушено особою, та саме ці порушення повинні знаходитися в прямому причинному зв`язку з настанням зазначених негативних наслідків.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Як дослівно вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 206690, 27 грудня 2024 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у якості пасажира в салоні транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 під час зупинки на парковці с-т «КЛАСС» за адресою: м.Харків, пр-т. Аерокосмічний, буд.178, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, відчинив двері транспортного засобу, внаслідок чого пошкодив зазначену дверку та транспортний засіб Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась справа від припаркованого транспортного засобу Volkswagen Jetta в попутному напрямку.

В діях ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається порушення п.15.3 Правил дорожнього руху України.

Нормами КУпАП не надано процесуальних повноважень суду надавати іншу кваліфікацію діям особи, ніж ту, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, принаймні, виходити за межі обвинувачення (фактичних обставин правопорушення, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати її відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно з пп. «г» п. 5.2. ПДР України пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п.п. «б» п. 5.3. ПДР пасажирам забороняється відчиняти двері транспортного засобу, не переконавшись, що він зупинився біля тротуару, посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччя.

Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_2 , вона рухалась по проспекту Аерокосмічному та повернула на парковку супермаркету «КЛАСС». Перед нею повернув транспортний засіб Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 і почав паркуватися, ОСОБА_2 також заїжджала на паркувальне місце поруч, тобто Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , був ліворуч від автомобіля потерпілої. Коли остання почала заїжджати на паркувальне місце, пасажир транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 відчинив задню праву дверку та вдарив по машині Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого пошкоджено бокове ліве дзеркало, відбито пластик у місці кріплення та наявні декілька вм`ятин на дверях. Також потерпіла вказала, що транспортний засіб Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 стояв не посередині свого паркувального місця, а на розмітці заднім правим колесом, під кутом, зайнявши неправильну позицію, що зменшувало відстань до машини потерпілої. Після наїзду на двері автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , вона від`їхала назад та знову заїхала на паркувальне місце уже на безпечній відстані від авто, яке було зліва від неї.

З пояснень водія транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається, що він перебував за кермом вказаного транспортного засобу, приїхав на парковку біля супермаркета «КЛАСС», припаркувався, заглушив двигун. Після цього пасажир ОСОБА_1 привідкрив двері, після чого в двері автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , в`їхав Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 , який заїжджав на сусіднє паркувальне місце, внаслідок чого задні праві двері його автомобіля отримали ушкодження. На момент зіткнення автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 був нерухомий з вимкнутим двигуном. Після зіткнення водій автомобіля Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 від`їхала назад та "перепраркувала" (повторно заїхала на паркувальне місце уже на більшій відстані від його авто) свій транспортний засіб, у зв`язку з чим неможливо було зафіксувати та визначити траєкторію її руху та час зіткнення.

З пояснень свідка ОСОБА_4 слідує, що автомобіль Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 заїжджав на паркувальне місце після того, як відбулася повна зупинка автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркувався першим, та пасажир якого на задньому сидінні справа привідкрив двері.

Долучені до матеріалів справи фото з місця ДТП підтверджують лише наявність механічних ушкоджень транспортних засобів, однак не можуть слугуватии доказами механізму, часу та обставин виникнення цих ушкоджень.

Крім того, суд зазначає, що зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобілі Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , та Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 , розташовані поряд, однаксхема містить взаємовиключні позначення, з неї не можливо встановити, чи рухався автомобіль Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 , в момент пошкодження його дверима, чи таке пошкодження відбулось, коли обидва автомобіля не перебували у русі, не відображено механізму та обставин пошкодження автомобілів, навність вказаних невідповідностей не заперечувалось та сторонами у судовому засіданні.

Докази того, що ОСОБА_1 допустив порушення п.15.3 Правил дорожнього руху та такі призвели до пошкодження автомобілів, у матеріалах справи відсутні, адже нічого окрім письмових поясненнь та невірної схеми ДТП матеріли справи не містять, зокрема відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У справах Малофєєва проти Росії ( Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії ( Karelinv.Russia , заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Суд не має права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно, поза розумним сумнівом, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Отже, суд, вислухавши учасників судового розгляду, заслухавши пояснення потерпілих та свідка, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, що на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.124, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суддя,-

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Б.М.Чорна