ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокуСправа № 495/1307/25
Номер провадження 3/495/588/2025

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І. І., розглянувши матеріали, що надійшли з Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, місце служби та посада: начальник третьої групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, військове звання: лейтенант, місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

27.02.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов протокол про адміністративне правопорушення №4-2025/СП від 27.01.2025 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Брагаром Д.В. вбачається, що відповідно до матеріалів службового розслідування та витягу з книги прикордонних нарядів, лейтенант ОСОБА_2 виконував наказ на охорону Державного кордону у складі прикордонного наряду «СЗПН» (старший зміни прикордонних нарядів) на відділі інспекторі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період з 08 год. 00 хв. 09.01.2025 по 20 год. 00 хв. 09.01.2025.

Разом з ним, у вказаний період, наказ на охорону Державного кордону у складі прикордонного наряду «КрП» (контрольний пост) на відділі інспекторі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виконували старший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_4 .

Відповідно до «Графіку організації несення служби прикордонним нарядом на Крі «У добне» встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_4 повинні виконувати обов?язки з прикордонної служби в період з 09 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. та з 15 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. 09.01.2025.

Однак, близько 18 год. 00 хв. 09.01.2025 старший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_4 в порушення вимог Інструкції N? 1261 залишили місце несення служби, здали зброю і вибувають за місцем проживання.

Після чого, близько 18 год. 30 хв. 09.01.2025 старшого солдата ОСОБА_3 було затримано правоохоронними органами за підозрою у вчиненні кримінального (корупційного) правопорушення.

Враховуючи викладене, лейтенант ОСОБА_5 будучи військовою службовою особою, виконуючи обов?язки в складі прикордонного наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» на відділі інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 12 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 09.01.2025 недбало ставлячись до покладених на нього службових обов?язків, належними чином несення прикордонними нарядами служби не організував, контроль за ними не здійснював, в наслідок чого стало можливим безконтрольне вибуття військовослужбовців з складу прикордонних нарядів «Контрольний пост/Перевірка документів» та «Прикордонний патруль на автомобілі» до постійного місця дислокації підрозділу, здачі зброї без дозволу старшого командування та подальше вибуття за місцем проживання, у час визначений для несення служби з охорони Державного кордону України.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, виконуючи наказ з охорони Державного кордону України в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» на відділі інспекторі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 17, 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 27 Закону України «Про державний кордон України»; п.п. 1, 6, 7 ч. 2 п. 3 ч. 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року N? 1261, у період з 18 год. 00 хв по 20 год. 00 хв. 09.01.2025, будучи безпосереднім начальником для особового складу зміни прикордонного наряду, належним чином обов?язки з військової служби не виконував, недбало ставлячись до покладених на нього службових обов?язків, належними чином несення прикордонними нарядами служби не організував, контроль за ними не здійснював, в наслідок чого стало можливим безконтрольне вибуття військовослужбовців з складу прикордонних нарядів «Контрольний пост/Перевірка документів» та «Прикордонний патруль на автомобілі» до постійного місця дислокації підрозділу, здачі зброї без дозволу старшого командування та подальше їх вибуття за місцем проживання, у час визначений для несення служби з охорони Державного кордону України, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172'5 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

28.02.2025 у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив наступне : «з 10.00 09.01.2025 до 10.00 10.01.2025 виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів». Приблизно 18.15 на відділ прикордонної служби прибули старший солдат ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_7 які несли службу в прикордонному наряді «Контрольний пост» під умовною назвою «Удобне». Вище зазначені військовослужбовці повинні були нести службу до 20.00 у зв`язку з тим, що у старшого солдата ОСОБА_8 з 20.00 починалась перша частина щорічної відпустки, а старший солдат ОСОБА_9 повинен був заступати в наряд 10.01.2025; на запитання «Чому прибули раніше?» відповіли, що їх відпустили та що цей факт погоджено з керівництвом. Відповідно до графіку несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» під умовною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в період часу між 18.00 та 20.00 мали час на відпочинок, тобто не виконували завдань пов?язаних із охороною державного кордону. Враховуючи що такі факти вже траплялись а також що від старшого прикордонного наряду на місці несення ними служби, ніякої доповіді щодо залишення ними самовільно місця несення служби не надходило сумнівів щодо правдивості інформації не виникало».

Дослідивши матеріали долучені до адміністративного протоколу, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддею установлено таке.

В силу дії статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ «Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.»

Згідно з висновком службового розслідування за фактом встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а саме затримання старшого солдата ОСОБА_9 за отримання неправомірної вигоди від 09.01.2025 вбачається, що недбале ставлення до військової служби, що полягло у не виконанні прикордонним нарядом «СЗПН» лейтенантом ОСОБА_10 службових обов?язків прикордонного наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» щодо: належного керування прикордонними нарядами; здійснення контролю за службою прикордонних нарядів, стеженням за дотриманням складом зміни прикордонних нарядів дисципліни; здійснення збору даних обстановки; належного ведення службової документації; особистого контролю за порядком заряджання та розряджання зброї складом прикордонних нарядів; приймання та фіксування всіх даних обстановки; контролювання дотримання особовим складом зміни прикордонних нарядів заходів безпеки під час несення служби.

Відповідно до абзацу 2 статті 4 розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині: «... додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, ...»; абзаців 2, 3, 5 статті 11 розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, в частині: «військовослужбовець зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок»; «бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим»; «постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України»; статті 16 розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, в частині: «...кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Ці обов?язки визначаються Статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;...»; підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 N? 1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за N? 1391/27836, а саме: «Кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та свосчасне виконання покладених на нього завдань та обов?язків»; підпункту 7 пункту 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 N? 1261, зареестрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за N? 1391/27836, в частині: «Під час несення служби прикордонні наряди зобов?язані: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; виявляти та припиняти ... адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби»; підпункту 3 пункту 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 N? 1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за N? 1391/27836, а саме: «Старший зміни прикордонних нарядів зобов?язаний: знати обстановку на ділянці підрозділу охорони кордону, у разі її зміни доповідати по команді...; керувати прикордонними нарядами, здійснювати контроль за несенням ними служби, стежити за дотриманням складом зміни прикордонних нарядів дисципліни; вести службову документацію, здійснювати збір даних обстановки; вести службову документацію; особисто контролювати за порядком заряджання та розряджання зброї складом прикордонних нарядів; приймати та фіксувати всі дані обстановки....».

Порушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає в тому, що лейтенант ОСОБА_11 під час виконання службових обов?язків в прикордонному наряді «СЗПН» не організував належним чином службу прикордонних нарядів та службову діяльність на ділянці впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), не організував належне керування діями прикордонних нарядів, не забезпечив контроль за порядком заряджання та розряджання зброї складом прикордонних нарядів, не здійснив доповідь щодо несвоєчасного прибуття прикордонного наряду «КрП», що призвело до правил порушення прикордонної служби на ділянці підрозділу, не здійснив належне ведення службової документації щодо фіксування всіх даних обстановки.

В ході дослідження матеріалів адміністративної справи було встановлено, що лейтенант ОСОБА_2 виконував наказ на охорону Державного кордону у складі прикордонного наряду «СЗПН» (старший зміни прикордонних нарядів) на відділі інспекторі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період з 08 год. 00 хв. 09.01.2025 по 20 год. 00 хв. 09.01.2025.

Разом з ним, у вказаний період, наказ на охорону Державного кордону у складі прикордонного наряду «КрП» (контрольний пост) на відділі інспекторі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виконували старший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_4 .

Відповідно до «Графіку організації несення служби прикордонним нарядом на Крі «У добне» встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_4 повинні виконувати обов?язки з прикордонної служби в період з 09 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. та з 15 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. 09.01.2025.

Однак, близько 18 год. 00 хв. 09.01.2025 старший солдат ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_4 в порушення вимог Інструкції N? 1261 залишили місце несення служби, здали зброю і вибувають за місцем проживання.

Після чого, близько 18 год. 30 хв. 09.01.2025 старшого солдата ОСОБА_3 було затримано правоохоронними органами за підозрою у вчиненні кримінального (корупційного) правопорушення.

В ході судового розгляду досліджено матеріали адміністративної справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення №4-2025/СП від 27.01.2025;

- наказ про призначення службового розслідування №97-АГ від 11.01.2025;

- висновок службового розслідування за фактом встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а саме затримання старшого солдата ОСОБА_9 за отримання неправомірної вигоди від 09.01.2025;

-витяг з книги прикордонної служби список особового складу впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) станом на 10.01.2025 та витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б);

- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 11.01.2025;

Також згідно наданих суду матеріалів, під час проходження військової служби на займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе наступним чином:

Конституційному обов?язку та справі охорони Державного кордону України відданий. Вимоги статей Статутів Збройних сил України і керівних документів, що регламентують діяльність Державної прикордонної служби України знає та керується ними в службовій діяльності.

Систематично працює над поглибленням своїх професійних знань та вдосконаленням практичних навичок. Має достатні знання керівних документів.

Дисциплінований, вміє проявляти ініціативу, коли цього потребує обстановка. Наполегливий, перед труднощами не губиться. Під час виконання доручених завдань чесний та принциповий.

Виконавчий, на зауваження реагує адекватно, робить належні висновки. Почуття відповідальності за доручену справу розвинуто добре.

У стройовому відношенні підтягнутий, своїми діловими та моральними якостями привертає до себе людей - володіє лідерськими якостями.

Фізично розвинутий добре. Стан здоров?я добрий, здатний переносити психофізичні навантаження та виконувати завдання у складних умовах.

У розголошенні службової інформації помічений не був. Займаній посаді відповідає.

В протоколі не зазначено будь-якого конкретного факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Окрім того, у даній справі висновок службового розслідування затверджено заступником начальника загону з персоналу полковником ОСОБА_16 24 січня 2025 року. За положеннями ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен бути складений не пізніше 24 годин. Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №4-2025/СП стосовно ОСОБА_1 складений 27 січня 2025 року.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду даної справи судом тлумачаться на користь ОСОБА_1

Ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці ЄСПЛ визначив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не наділений правом встановлювати нові обставини правопорушення, які не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, або самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд також не має повноважень самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза розумним сумнівом" і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

17 березня 2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено провести часткову мобілізацію, тобто ще з 2014 року в Україні розпочав діяти особливий період.

Із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно ч. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ч. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносн ОСОБА_1 не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав.

Тобто, жодних доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчинені нього адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, матеріали справи не містять.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та аналізуючи докази по справі, суддя прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина БРАТКІВ