Справа № 149/148/25
Провадження № 33/801/242/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП, за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гуріна Олександра Юрійовича на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин.

Заступник керівника Вінницької обласної прокуратури Гурін О.Ю. відповідно до положень частини 5 статті 7 КпАП України у порядку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи обставин вчинення правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати її в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та прийняти нову, якою накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на час вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 є особою старшою 60 років, що відповідно до статті 30-1 КпАП України виключає можливість застосування до нього адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду прокурор посилається на те, що про наявність даної постанови та виявлення під час накладення адміністративного стягнення порушень КпАП України, які унеможливлюють її виконання органами пробації, стало відомо лише 14 лютого 2025 року.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

З урахуванням наданих доказів, причини пропуску строку слід визнати поважними та поновити заступнику керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, дійшов таких висновків.

05 січня 2025 року о 20:20 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме обзивав, погрожував, штурхав свою дружину ОСОБА_3 , повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 05 січня 2025 року о 20:20 року в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме лаявся та погрожував своїй онуці ОСОБА_4 , повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

При прийнятті цієї постанови суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статтею 173-2 КпАП України та доцільності застосування до останнього адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Відповідно до статей 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не в повному обсязі дотримався зазначених вимог закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з ч.3 ст.173-2 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Санкція вказаної статті передбачає альтернативні види адміністративних стягнень за вищезазначені дії або бездіяльність, а саме: накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 30-1 КпАП України громадські роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Громадські роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам старше 60 років.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент розгляду судом першої інстанції адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 та ухвалення оскаржуваної постанови останній досяг 60 річного віку (61 рік), що підтверджується матеріалами справи - протоколами про адміністративні правопорушення, а також поданими до апеляційної скарги копіями: паспорту громадянина України ОСОБА_1 , що у відповідності зі статтею 30-1 КпАП України виключає можливість застосування до нього такого виду адміністративного стягнення як громадські роботи.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у порушення вимог статті 30-1 КпАП України.

Відповідно до санкції ч.3 ст. 173-2 КУпАП одним із альтернативних видів стягнення у даній статті є штраф від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

На підставі наведеного, апеляційна скарга заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гуріна О.Ю. підлягає задоволенню, а постанова Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити заступнику керівника Вінницької обласної прокуратури Гуріну Олександру Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гуріна Олександра Юрійовича задовольнити.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП змінити в частині накладеного остаточного адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун