Справа № 495/3081/24
№ провадження 3/495/175/2025
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 березня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:

головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Фоменко В.С

справа № 495/3081/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський Одеської області матеріали адміністративної справи, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гетманченко І.С.,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також 31 травня 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали адміністративної справи (протокол ААД № 577331 від 27.05.2024) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для прийняття рішення щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

18 червня 2024 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/5032/24, суддя Братків І.І., клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Гетманченко І.С. про об`єднання справ задоволено. Матеріали адміністративної справи № 495/5032/24 (номер провадження 3/495/2199/2024) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП передано судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для об`єднання.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2024 року матеріали № 495/3081/24 (номер провадження 3/495/1648/2024), № 495/5032/24 (номер провадження 3/495/2199/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 130 ч. 1, ст. 124 КУпАП об`єднано в одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно номер 495/3081/24, провадження № 3/495/1648/2024.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 577093 вбачається, що 02.04.2024 о 18 год 00 хв ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував мотоциклом «Іж-Планета» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запахом алкоголю з порожнини рота, нестійкою ходою, почервонінням обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Матеріали адміністративної справи також містять рапорт поліцейського Білгород-Дністровського РВП Тимофія Смертенюка від 02.04.2024, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення свідків.

Разом з тим, сторона захисту категорично не згодна з вказаним протоколом, оскільки протокол та матеріали до нього складені з грубим порушенням вимог процесуального та матеріального права, що відображено у клопотанні про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 247 КУпАП, що надійшло до суду 23 жовтня 2024 року.

В судовому засіданні представник особи, відносно якої складено протокол з протоколом не погодився, просив суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши в якості свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , С, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у наступних діях: 1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, у постанові Верховного Суду №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 577093, суд звертає увагу на наступне.

З аналізу статті 252 КУпАП вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Так, у наданому до суду протоколі ААД № 577093 зазначається, що ОСОБА_1 керував мотоциклом ІЖ-Планета з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, протокол про адміністративне правопорушення, складається відповідно до статті 254 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч.2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що долучено до досліджуваного протоколу містить направлення до ЦМЛ м. Білгород-Дністровський, яка не віднесена до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району.

Щодо відсутності відеозапису

Системний аналіз приписів п. 9 ч. 1 ст. 31та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» щодо застування працівниками поліції таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також положень Інструкції № 1026, дає підстави для висновку про визначення чіткого переліку пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1026 застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Так, згідно вимог ст.40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВСУ 18.12.2018 р. № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Тобто, з вище наведеного слідує, що відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

Водночас, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не містять відеозапису.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/73, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Матеріали справи містять письмові пояснення, зокрема ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у яких зазначається, що у її присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, мав сильний запах алкоголю; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у яких зазначається, що ОСОБА_7 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно відповіді Старокозацької сільської ради від 21.08.2024 на адвокатський запит від 19.08.2024, вулиця Верхня в селі Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області не існує та не існувала. Крім того, згідно господарських книг 2021-2025 років ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не прописаний та не проживає.

Таким чином, особу свідка ОСОБА_6 не встановлено.

За змістом ст. 251 КУпАП пояснення свідків є окремим процесуальним джерелом доказів. При цьому, участь поліцейських у їх складенні сама по собі не спотворює їх доказового значення залучені поліцейськими свідки з числа сторонніх осіб не володіють спеціальними знаннями та навичками щодо фіксації певного кола обставин та юридичних фактів, з якими закон пов`язує настання адміністративної відповідальності. Залучення свідків та звернення їх уваги на істотні обставини правопорушення працівниками поліції фактично є їх службовим обов`язком, передбаченим ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Обов`язок суду полягає у перевірці достовірності таких доказів та відсутності неправомірного впливу на свідків.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , у судовому засіданні не допитувалась, вказані пояснення не є належними доказами.

Так, у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17 Верховний суд зазначив: «колегія суддів вважає, що вказані пояснення не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення».

Щодо інших письмових пояснень

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вона перебувала на праці, де їй повідомили, що її брат лежить п`яний, приїхавши на місце події їй повідомили, що вже викликали ШМД та поліцію.

Так, у судовому засіданні, яке мало місце 18.10.2024 свідок ОСОБА_8 повідомила, що керування будь-яким транспортним засобом ОСОБА_1 вона не бачила та взагалі не бачила транспортний засіб, через його відсутність в момент прибуття на місце події, але повідомила, що працівники поліції не роз`яснили вимоги ст. 286 КУпАП та не повідомили ОСОБА_1 , що його притягують до адміністративної відповідальності, скориставшись його безпорадним станом, через сильний фізичний біль.

Зазначене дає суду підстави дійти до висновку, що керування транспортним засобом ОСОБА_1 вона не бачила, так само як і не бачила сам транспортний засіб. Крім того, із пояснень ОСОБА_8 випливає, що вона не бачила і відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_8 , у судовому засіданні зазначила: «працівники поліції через деякий час прибули в медичний заклад до ОСОБА_1 , В палаті лікарні з ОСОБА_1 працівники поліції були декілька хвилин, сказали йому розписатись в документах, яких саме свідку не відомо, ОСОБА_1 нічого не повідомляючи мовчи розписався, адже мав перев`язану щелепу через її перелом, та втрату крові з ротової порожнини. На мої запитання що саме ОСОБА_1 підписав, працівники поліції повідомили, що мене це не стосується».

Враховуючи зазначене, а також наявний у матеріалах справи лист Комунального некомерційного підприємства «Старокозацька районна лікарня» від 04.04.2024 № 67, ОСОБА_1 , за фактом ДТП перебував на лікуванні в КНП «Старокозацька РЛ» в хірургічному відділенні з діагнозом: Політравма. Відкритий перелом нижньої щелепи зі зміщенням уламків. Струс головного мозку. Множинні забої тіла, беручи до уваги, що у судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що свою вину не визнає, суд вважає неналежним доказом вини письмові пояснення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у яких зазначається, що він із протоколом згоден, вину визнає.

Крім того, 16.09.2024 до суду, у зв`язку з неможливістю прибуття особисто до суду, наявністю інвалідності, надано письмові пояснення свідка ОСОБА_9 , згідно яких 02.04.2024 у вечірній період часу, близько 18 години, він повертався до свого помешкання на електромопеді марки АМІЕНЗ. Під`їхавши до свого будинку, побачив на землі лежить мопед китайського походження здається марки «Дельта», темного кольору. Біля мопеду на землі лежав молодий хлопець на ім`я ОСОБА_10 , прізвище ОСОБА_7 . В нього було пошкоджено обличчя, руки, коліна. Крім цього, біля ОСОБА_10 ходили двоє молодих хлопців, один з яких є власником мопеда «Дельта». Крім цього, ОСОБА_9 побачив побите дерево біля його двору, наскільки зрозумів хлопці в`їхали в нього, всі були в стані алкогольного сп`яніння, але хто керував мопедом не бачив та не знає. В той же час викликав швидку медичну допомогу та поліцію, адже ОСОБА_11 був в тяжкому стані. При цьому власник мопеда хотів залишити місце ДТП з мопедом, але свідок повідомив йому, що до приїзду поліції ніхто мопед не забере, але коли свідок відлучився зайшовши до свого двору вказаний власник мопеду забрав свій мопед та закотив його до свого будинку. Потім після прибуття поліції що саме відбулося він не знає.

У судовому засіданні також були допитані свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пояснення яких мають суттєві відмінності від письмових пояснень, зокрема свідка ОСОБА_5 від 02.04.2024.

Зокрема ОСОБА_4 зазначила, що бачила як 02.04.2024 в вечірній період часу троє хлопців проїжджали на мопеді невеликого розміру в напрямку с. Нова Царичанка. На задньому сидінні сидів ОСОБА_1 .

Таким чином, при оцінці та співставленні доказів у сукупності, які надані в підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості однозначно оцінити його дії, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення.

Так, у п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказується на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

ЄСПЛ у своїх рішення неодноразово зазначав необхідність дотримання стандартів доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Так, у справі «Кобець проти України» суд повторює, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

У Постановах від 16 жовтня 2024 року у справі № 279/315/22 та від 31 липня 2024 року у справі № 742/3620/21 Верховний Суд зазначає, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу правопорушення, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили наявність об`єктивної сторони діяння, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд вважає, що у діях ОСОБА_1 , що притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, так як її вину працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 577331

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Також, як зазначено в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до протоколу ААД № 577331, з моменту складення протоколу, тобто 27.05.2024, до моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення строки на адміністративне стягнення закінчились.

Згідно п. 1, 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 130 ч.1, 124 ч. 1, 221, 247, 251, 283, 284, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справ відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 577331 від 27.05.2024 закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Провадження по адміністративній справ відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 ч. 1 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 577331 закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 03 березня 2025 року.

Суддя: