ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/618/25

Номер провадження 3/495/371/2025

12 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Південного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загіну відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біляївка Одеської області, працюючого військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загіну, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченного ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов адміністративний протокол ПдРУ № 331937 від 23.01.2025 року, відповідно до якого встановлено наступне.

22.12.2024 року о 06:55 годині, ОСОБА_1 здійснив прояв недбалого ставлення до несення служби, а саме під час перебування у прикордонному наряді «Контрольний пост» на місці на місці несення служби під умовною назвою «Удобне» не вжив заходів щодо перевірки фіксації номерних знаків транспортного засобу та надав безконтрольний дозвіл на виїзд з транзитної ділянки автодороги «Одеса-Рені громадянам України, які слідували на пасажирському транспортному засобі «Еталон» державний номер НОМЕР_2 , за що передбачено адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з адміністративним протоколом не погодився та просив адміністративну справу відносно нього закрити, оскільки він не вчиняв вказаного правопорушення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та вислухавши особу, стосовно якої складено адміністративний протокол, суддя дійшов наступних висновків.

Частина 2 ст. 172-15КУпАП, передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. Диспозиція статті 172-15 КУпАП містить спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява F7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимог щодо його належного оформлення та забезпечення обставин його доведення відповідними доказами.

До адміністративних матеріалів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення додані: наказ та висновок службового розслідування по факту можливого порушення правил несення служби військовослужбовцями на ділянці автомобільної дороги Одеса-Рені в районі Паланка 22.12.2024 року; пояснення осіб; витяг з книги прикордонної служби та графік несення служби.

Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

З наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній вчинив недбале ставлення до несення військової служби, а повідомлення відділу прикордонної служби щодо можливих порушень ОСОБА_1 не є відповідним доказом вини останнього, оскільки є тільки припущенням.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

В своєму рішенні суд наголосив про неможливість уточнювати і відредактовувати протокол з цього питання самостійно, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17: «Сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності».

Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі № №524/5741/16 сформована правова позиція відповідно до якої рапорт уповноваженої особи на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з матеріалів адміністративної справи, відсутня наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладені вище обставини суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП., оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустими докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.2 ст.172-15, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 495/618/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.2 ст.172-15 КпАП України - закрити на підставі п.1 ч.1 статті 247 Кодексу про адміністративні правопорушення України - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Суддя Віталій Мишко