справа № 361/443/25
провадження № 3/361/178/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №214577 від 07.01.2025, «07.01.2025, о 02:55 год. по трасі М01 Київ-Чернігів, 44 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA FR-V д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керувати транспортними засобами. Правопорушення вчинене повторно протягом року, згідно постанови ЕНА № 3612437 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 06.12.2024, чим порушив вимоги п. 2.1. а) ПДР, чим вчинив правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУПАП».

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №214580 від 07.01.2025, « ОСОБА_1 07.01.2025 о 02:55 год. по трасі М01 Київ-Чернігів, 44 км., керував транспортним засобом HONDA FR-V д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість рухливості ходи та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я (КНП ББЛІЛ по вул. Котляревського, 1) відносно проведення огляду ОСОБА_1 категорично відмовився, що було зафіксовано на нагрудну боді камеру № 474284, № 472222, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

На підставі ст. 36 КУпАП суд зазначені справи про адміністративні правопорушення об`єднує в одне провадження для спільного розгляду і вирішення, оскільки справи стосовно ОСОБА_1 розглядаються одним і тим же органом.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому документу «Судова повістка про виклик до суду» на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу місця проживання та телефонними засобами зв`язку, однак до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Жодних заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду. Обов'язок «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18).

Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при цьому неявка ОСОБА_1 в даному випадку не перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки на підставі ст. 129 Конституції України, суд, здійснюючи правосуддя повинен це зробити в розумні строки.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 достовірно знаючи, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, який направлений на розгляд суду, недобросовісно користується належними йому процесуальними правами, на виклики до суду не з`явився, провадженням у справі не цікавиться, а безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення та тягне за собою необґрунтовані процесуальні витрати.

Суд, оглянувши відеозапис на диску, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд зазначає, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, а постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачають відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Суд зважає, що протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься, повинна ґрунтуватися на первинних доказах, проте у цій справі такі докази відсутні.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 07.01.2025 керував транспортним засобом, тобто виконував функції водія під час руху транспортного засобу.

Судом досліджено долучений до матеріалів справи відеозапис, який не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, із відео вбачається, як працівники поліції під`їхали до припаркованого автомобіля, всередині якого сидів чоловік, особу якого було встановлено - ОСОБА_1 , на запитання працівників поліції останній категорично заперечував факт керування транспортним засобом, повідомив, що його дружина вигнала з дому, він в автомобілі грівся, нікуди не їхав, автомобіль стоїть припаркований біля будинку. До місця події з будинку вийшла жінка, яка підтвердила доводи ОСОБА_1 що після сварки вона вигнала його з дому і він нікуди їхати не збирався. Працівники поліції повідомляють про ознаки наркотичного сп`яніння, пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на, що ОСОБА_1 відмовився посилаючись на те, що він автомобілем не керував, а після відмови від проходження огляду працівниками поліції було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів, які додано до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається дій ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, отже суд прийшов до переконання, що працівниками поліції не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, які передують направленню водія на огляд для встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, враховуючи наявні докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №214577 та ЕПР1 №214580 від 07.01.2025 не підтверджені достатніми, вагомими та беззаперечними доказами по справі, які б свідчили про наявність події, а в діях ОСОБА_1 - складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення №361/443/25 (провадження № 3/361/178/25) та №361/442/25 (провадження №3/361/177/24), присвоїти об`єднаному провадженню №361/443/25 (провадження № 3/361/178/25).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу даних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н.С.Сіренко