ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/190/25 Справа № 175/8382/24 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

прокурора Надежденка С.В.,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Тимошик І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу адвоката Тимошик І.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого старостою Тернівського старостинського округу Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень в дохід держави, стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року встановлено, що староста Тернівського старостинського округу Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області ОСОБА_1 , будучи відповідно до положень п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, несвоєчасно, а саме 14 березня 2024 року, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45, п.2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції».

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції адвокат Тимошик І.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 , який пропущений з поважних причин. Зазначає, що справу судом було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а копію оскаржуваної постанови судді не отримано. Про існування оскарженої постанови судді Риков А.Б. дізнався 22.11.2024 року, після її опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В апеляційній скарзі адвокат Тимошик І.О. просить скасувати постанову судді відносно ОСОБА_1 та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції справа була розглянуто поверхнево, без врахування наданих ОСОБА_1 пояснень щодо поважності причин пропуску строку подання ним декларації, а також строків притягнення до адміністративної відповідальності за даним правопорушенням, а висновки суду щодо тривалого непроживання апелянта за місцем свого мешкання у місті Лиман Донецької області, є передчасними.

Звертає увагу, що з 16.11.2023 року по 27.11.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні № 3 у місті Краматорську. В подальшому звернувся для обстеження та лікування до Державного закладу «Центр психічного здоров?я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» у місті Києві, де перебував з 25.12.2023 року по 15.01.2024 року. Після цього ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні № 3 у місті Краматорську у період з 13.02.2024 року до 22.02.2024 року. Зауважує, що у період між госпіталізаціями стан ОСОБА_1 не значно покращувався.

Просить врахувати, що як тільки фізичний стан ОСОБА_1 поліпшився, і він мав доступ до мережі Інтернет, ОСОБА_1 14.03.2024 року подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, шляхом заповнення її відповідної форми на веб-ресурсі.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел, корисливий або інший особистий інтерес, а несвоєчасність подання декларації зумовлена поважними причинами.

Вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності поза строки, визначені ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Тимошик І.О. в судовому засіданні при апеляційному розгляді підтримали апеляційну скаргу захисника Тимошик І.О. та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Тимошик І.О., а постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 без змін, як обґрунтовану та законну.

Висновки суду:

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю наступне:

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляціну скаргу на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 було подано адвокатом Тимошик І.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, 02 грудня 2024 р.. тобто із пропуском строку апеляційного оскарження, передбаченого ст.294 КУпАП.

В той же час з матеріалів справи убачається, що вказану постанову було винесено суддею без участі ОСОБА_1 та його захисника Тимошик І.О. З даних Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 надіслано до Реєстру судом: 21.11.2024, зареєстровано: 21.11.2024, забезпечено надання загального доступу: 22.11.2024.

Вказаним підтверджуються доводи захисника про те, що з текстом оскарженої постанови ОСОБА_1 зміг ознайомитись саме 22 листопада 2024 року, оскільки даних про вручення останному копії цієї постанови в матеріалах справи немає.

З урахуванням вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Тимошик І.О. та вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 у день розгляду справи не був повідомлений про суть постанови судді, про що дізнався лише 22.11.2024 р.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В суді 1-ї інстанції встановлено і не оскаржується в апеляційному порядку те, що рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 27 листопада 2020 року № 8/1-14 ОСОБА_1 затверджено на посаді старости Тернівського старостинського округу Лиманської об`єднаної територіальної громади та присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад. І відповідно до приписів Закону «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону «Про запобігання корупції» на нього покладено обов`язок подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, положеннями п. 2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які у 2022 2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Проте, вказану декларацію було подано ОСОБА_1 лише 14 березня 2024 року, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Доводами апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої постанови судді суду 1-ї інстанції зводяться до наступного:

?строк подачі декларації було пропущено ОСОБА_1 з поважних причин (незадовільний стан здоров`я, знаходження на стаціонарному лікуванні, відсутністю за місцем мешкання у м. Лимані електрики та інтернет-зв`язку):

?дії ОСОБА_1 не носили умисного характеру та не мали корисного чи якогось іншого особистого мотиву, він не діяв в інтересах третіх осіб, а тому відсутен склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

?з моменту виявлення правопорушення сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП;

Зазначені апеляційні доводи не вважаю слушними з огляду на таке:

Як вбачається з наданих стороною захисту документів, ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у міській лікарні №3 м. Краматорська з 25.11.23 по 27.11.23 р. З 25.12.2023 р. по 15.01.2024 р. він проходив лікування у ДЗ Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів Лісна Поляна у м. Києві. І з 13 по 22 лютого 2024 р. ОСОБА_1 проходив лікування у міській лікарні №3 м. Краматорська. Тобто, в періоди з 15 січня по 13 лютого та після 22 лютого 2024 р. ОСОБА_1 мав реальну можливість подати в установленому порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування за 2022 рік. Проте така декларація була поданим лише 14 березня 2024 р.

Стороною захисту не було надано будь-яких підтверджень того, що ОСОБА_1 не мав можливості вчасно подати декларацію з огляду на відсутність електропостачання та інтернет зв`язку у місті Лимані Донецької області, де він зареєстрований. Крім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 показав, що після початку повномасштабної агресії російської федерації проти України у 2022 р. він за місцем роботи знаходиться у простої і був евакуйований із міста Лимана первинно до міста Запоріжжя, де зареєструвався як ВПО, а згодом він переїхав до міста Києва, де також зареєстрований, як ВПО. Таким чином, з огляду на викладене, вважаю, що стороною захисту не надано суду підтверджень поважності причин пропуску ОСОБА_1 строків подачі декларації.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідно до Глави 13-А КУпАП віднесено до адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією.

Згідно ч.1ст.1 Закону «Про запобігання корупції» під поняттям правопорушення, пов`язане з корупцією, слід розуміти діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Системний аналіз ч.1ст.1 Закону «Про запобігання корупції» та диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вказує на те, що корисний чи будь-який особистий мотив чи мотив вчинення дій в інтересах третіх осіб ні є ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

ОСОБА_1 , як посадова особа, уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування, усвідомлював свій обов`язок вчасно подати декларацію та противоправність не подання її без поважних причин, передбачав, що несвоєчасним поданням декларації він порушує встановлені Законом «Про запобігання корупції» вимоги подачі декларації до 31 січня 2024 року і свідомо допускав настання цих наслідків. Тому, вважаю доведеним факт того, що правопорушення ним було вчинено умисно.

Згідно ч.4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

КУпАП не містить тлумачення поняття виявлення правопорушення. Проте, усталена судова практика пов`язує час виявлення правопорушення з моментом складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки після виявлення всіх ознак правопорушення відповідно ст.254 КУпАП уповноваженою особою складається такий протокол. Таке тлумачення щодо встановлення моменту виявлення адміністративного правопорушення викладено і в постанові Касаційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року по справі №522/12566/18.

Протокол про адміністративне правопорушеня, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складено 29.05.2024 р. Відповідно, слід вважати, що на час постановлення оскарженої постанови судді від 31 жовтня 2024 року строк накладання адміністративне стягнення, передбачений ч.4 ст. 38 КУпАП, не сплив.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають. Оскаржену постанову судді суду 1-ї інстанції вважаю законною та обґрунтованою.

З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Тимошик І.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Тимошик І.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин