П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2025 Справа №607/918/25 Провадження №3/607/896/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194726 від 12 грудня 2024 року: « ОСОБА_1 12 грудня 2024 року о 10 год. 30 хв. в с.Курники, вул.Шевченка, о 10 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом марки Isuzu D-MAX, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, у результаті чого на слизькій ділянці дороги втратив керування автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП.»

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення заперечив, посилаючись на доводи, зазначені у письмовому запереченні на протокол про адміністративне правопорушення. У письмовому запереченні ОСОБА_1 зазначив, що 12 грудня 2024 року приблизно о 10:30 год. він перебуваючи за кермом автомобіля ISUZU D-MAX н. з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка, с. Курники. Під час руху він був уважним, стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікався від керування цим засобом у дорозі. Під час вибору безпечної швидкості руху, враховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Крім того, він дотримувався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, однак на момент події на дорозі була ожеледиця, що значно ускладнювало керування транспортним засобом. Автомобільна дорога була в неналежному стані, слизькою та не посипаною піщаною сумішшю, при тому, що були відсутні дорожні знаки, які б попереджали про небезпеку. Через слизьку поверхню автомобіль втратив зчеплення з дорогою, його занесло і, незважаючи на всі його дії для стабілізації транспортного засобу, машину перекинуло. Факт наявності на дорозі ожеледиці підтверджено актом обстеження дороги, який був складений на місці події співробітниками поліції. Вважає, що наявність на дорозі ожеледиці та неналежний стан дорожнього покриття, стали причиною дорожньо-транспортної пригоди. Також вказує, що матеріалами справи не доводиться те, що саме його дії призвели до ДТП, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом із тим, у відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ході судового розгляду встановлено, що матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, не містять достатніх, належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, до матеріалів справи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194726 від 12 грудня 2024 року; копію рапорту зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» №5522 від 12 грудня 2024 року; письмове пояснення ОСОБА_1 від 12 грудня 2024 року; схему місця ДТП, яка сталася 12 грудня 2024 року о 10 год. 30 хв. в с.Курники, вул.Шевченка; акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12 грудня 2024 року; фотокартку.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, суд приходить до висновку, що доводи поліцейського, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194726 від 12 грудня 2024 року, про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, передбачених 12.1 ПДР України - ґрунтуються на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б підтверджували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у порушенні вищевказаних ПДР України.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП, яка є бланкетною, адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Саме порушення водієм ОСОБА_1 вимог 12.1 ПДР України на думку працівника поліції стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, та як результат, пошкодження транспортного засобу.

Заперечуючи свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення, ОСОБА_3 посилається на те, що у ситуації, яка склалася, він не порушив жодного пункту Правил дорожнього руху України. Автомобіль під його керуванням рухався із дозволеною безпечною швидкістю, а причиною дорожньо-транспортної пригоди є ожеледиця на проїжджій частині дороги. При оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення поліцейськими дані обставини було зафіксовано у відповідних документах, які є в матеріалах справи.

Так, до матеріалів справи долучено схему місця ДТП, яка сталася 12 грудня 2024 року о 10 год. 30 хв. в с.Курники, вул.Шевченка. У вказаній схемі містяться відмітки про те, що на дорожньому покритті наявна ожеледиця, покриття засніжене. Крім того, у схемі зазначено про те, що дорожнє покриття містить недоліки, які стали супутньою причиною ДТП.

Відповідно до рапорту зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» №5522 від 12 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року о 11 год. 26 хв. в ЧЧ ВП №4 (м.Збараж) надійшло повідомлення про те, що в с.Курники, внаслідок слизького дорожнього покриття, автомобіль Isuzu, номерний знак НОМЕР_1 , заїхав у кювет. Виїздом на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Isuzu, номерний знак НОМЕР_1 по вул.Шевченка, не впорався з керуванням через слизьку проїзну частину, заїхав в кювет.

Як вбачається з акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12 грудня 2024 року по вул.Шевченка с.Курники, складеного поліцейським СРПП ВП №4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Коберник А.В., на обстежуваній ділянці дороги наявні наступні недоліки, а саме: проїзна частина дороги засніжена та присутня ожеледиця. Дані про останні заходи щодо прибирання проїжджої частини дороги у вказаному акті відсутні. Про неналежний стан дорожнього покриття на ділянці дороги де відбулась ДТП, свідчать також досліджені в судовому засіданні фотокартки з місця події.

Відповідно до п.10.1 ПДР України, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Про стан поверхні проїзної частини в ході руху водій сповіщається за допомогою попереджувальних знаків розділу 33 «;Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, зокрема д.з. 1.37 «Дорожні роботи», 7.12 "Ожеледиця", 1.13 "Слизька дорога". За наявності таких дорожнього знаку можливо стверджувати, що водій попереджений про стан дорожнього покриття на його шляху руху.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пояснив, що на ділянці дороги де відбулась ДТП були відсутні попереджувальні дорожні знаки, які би сповіщали про неналежний стан поверхні проїзної частини дороги. Матеріали справи будь-яких відомостей про наявність таких дорожніх знаків на вказаній ділянці дороги не містять.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Наявність погіршеного стану дорожнього покриття, в тому числі ожеледиці, не звільняє водія від обов`язку дотримання вимог ПДР України.

При цьому, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є саме порушення водієм вимог Правил дорожнього руху що призвело до шкідливих наслідків (пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) за наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкідливими наслідками.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_1 діяв з порушенням Правил дорожнього руху України та те, що обрана ним швидкість руху не відповідала дорожній обстановці.

Як передбачено частиною третьою статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху.

Безпечна швидкість це та швидкість, при якій водій може ефективно маневрувати транспортним засобом, контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах та своєчасно реагувати на зміни на дорозі, уникаючи можливих дорожньо-транспортних пригод.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей на підтвердження того, що у дорожній ситуації яка склалась причиною втрати керованості транспортного засобу є те, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху. При цьому, будь-яких невідповідностей дій ОСОБА_1 . Правилам дорожнього руху України судом не встановлено.

На переконання суду, ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП, у зв`язку неналежним станом покриття проїзної частини дороги під час ожеледиці та відсутністю попереджувальних знаків.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом факт порушення ним п.12.1 ПДР України, які б перебували в прямому причинному зв`язку з подією даної ДТП та наслідками у виді технічних пошкоджень транспортного засобу.

Також суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194726 від 12.12.2024 року зазначено про те, що ОСОБА_1 на слизькій ділянці дороги втратив керування автомобілем, внаслідок чого «автомобілі» отримали механічні пошкодження. Разом з тим, за результатами аналізу схеми місця ДТП можна дійти висновку, що учасником ДТП є лише один автомобіль, тому є незрозумілим зазначення при формулюванні суті правопорушення такої ознаки (наслідку) як пошкодження автомобілів.

У відповідності до з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіямист.6 Конвенції (п.55рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Жодних доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що поза розумним сумнівом не було доведено вчинення ОСОБА_1 порушення, як учасником дорожнього руху, вимог п.12.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а відповідно, наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 23, 38, 124, 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій