ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Сербіній І.В., за участю захисника Масюк П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Масюк П.С. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, ОСОБА_1 06 вересня 2024 року о 12:00 годині перебував на території тимчасової дислокації військової частини у АДРЕСА_2 під час виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Масюк П.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , та без його належного повідомлення про час та місце розгляду справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не повно встановлені обставини справи, не конкретизовано та допущено загальні формулювання складу правопорушення, а також не встановлено всіх елементів складу адміністративного правопорушення. Наголошує, що протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, він не містить чіткої конкретизації обвинувачення, що порушує його право на захист, оскільки з протоколу не можливо встановити у чому саме обвинувачується ОСОБА_1 . Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Зважаючи на приписи ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України , інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій,а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Скасування особливого періоду буде здійснено окремим указом Президента України "Про демобілізацію".

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, повністю підтверджується наступними по справі доказами.

Протоколом про військове адміністративне правопорушення №ДНК-2/4716 від 07 вересня 2024 року, згідно якого сержант ОСОБА_1 06 вересня 2024 року приблизно о 12:00 годині перебував у місці тимчасового розташування військової частини у АДРЕСА_2 під час виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення містить підпис ОСОБА_1 , який пояснив, що він дійсно 06.09.2024 року перебував під час виконання обов`язків військової служби у пункті тимчасової дислокації військової частини у нетверезому стані, вживши 100 грамів горілки. Свою провину визнає повністю. Від огляду у спецзакладі відмовився.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу № 1406 від 06.09.2024 року. Тест № 6378 від 06.09.2024 року, результат огляду позитивний 2,08 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився.

Роздруківкою чеку приладу Алконт-М №00209 тест № 6378 від 06.09.2024 року, згідно якої 06.09.2024 року о 13:35 годині протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , результат 2,08 ‰. Роздруківка має підпис ОСОБА_1 .

Поясненнями старшого сержанта ОСОБА_2 , згідно яких 06.09.2024 року під час проведення перевірки наявності особового складу ним був виявлений сержант ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах з ротової порожнини, хитка хода, хитання при поворотах) при виконанні ним обов`язків військової служби на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . З метою проведення огляду ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де за результатами проведеного огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено актом огляду № 1406 від 06.09.2024 року, результат 2,08 ‰.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, відповідають фактичним обставинам справи і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом прав ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, ст. 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі з вказівкою на те, що він свою провину визнає в повному обсязі, з рішенням судді згоден.

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обгрунтованим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку за принципом «поза розумним сумнівом» про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Масюк П.С. строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу захисника Масюк П.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя