Справа №601/274/25
Провадження № 3/601/202/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Кременець

Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Мочальська В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Кременецького районного відділу поліції ГУНПУ в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8, ч.2 ст. 173-8 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №620089 від 14.01.2025 вбачається, що 03 січня 2025 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно співжителя ОСОБА_2 , яке виражалося в словесному залякуванні, нецензурній лайці, особистій образі, чим могла бути, або було заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, чим порушила п.3, 14, ч.1 ст. 13 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VІІІ, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №620091 від 14.01.2025 вбачається, що 05 січня 2025 року о 19 годині ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно співжителя ОСОБА_2 , яке виражалося в словесному залякуванні, нецензурній лайці, особистій образі, чим могла бути, або було заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, чим порушила п.3, 14, ч.1 ст. 13 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VІІІ,за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №620090 від 14.01.2025 вбачається, що 03 січня 2025 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 конфліктувала із співжителем ОСОБА_2 , чим порушила п.3 термінового заборонного припису АА332186 від 03.01.2025 із терміном дії до 13.01.2025, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 173-8 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №620092 від 14.01.2025 вбачається, що 05 січня 2025 року о 19 годині ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , конфліктувала із співжителем ОСОБА_2 , чим порушила п.3 термінового заборонного припису АА332186 від 03.01.2025 із терміном дії до 13.01.2025, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 173-8 КУпАП.

Вказані справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-8 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП знаходяться у провадженні одного судді, а тому вважаю, що вказані адміністративні матеріали слід об`єднати в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про день та час судового засідання була належним чином повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала, що відповідно до положень ст.268 КУпАП не перешкоджає її розгляду.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день та час судового засідання. Причини неявки не відомі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч. 1ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Так, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №620089 від 14.01.2025 вбачається, що 03 січня 2025 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно співжителя ОСОБА_2 , яке виражалося в словесному залякуванні, нецензурній лайці, особистій образі, чим могла бути, або було заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, чим порушила п.3, 14, ч.1 ст. 13 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VІІІ, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №620091 від 14.01.2025 вбачається, що 05 січня 2025 року о 19 годині ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно співжителя ОСОБА_2 , яке виражалося в словесному залякуванні, нецензурній лайці, особистій образі, чим могла бути, або було заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, чим порушила п.3, 14, ч.1 ст. 13 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VІІІ,за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

За даним фактом у сторін відібрані письмові пояснення, з огляду на які вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як особами, які пов`язані спільним побутом, виник конфлікт на побутовому грунті.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Разом з тим, згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Складені стосовно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення не містять відомостей про те, які наслідки настали, а саме яка шкода заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , що прямо витікає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП та є обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення.

Отже, складені стосовно ОСОБА_1 протоколи не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містять встановлених та підтверджених відомостей і фактів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим є недопустимими доказами, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цих протоколів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» одним із спеціальних заходів протидії домашньому насильству є терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Статтею 25 вказаного Закону передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Процедура винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника визначена Порядком винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 654 від 01.08.2018 року.

Припис у паперовій формі складається в одному примірнику з утворенням двох копій через самокопіювальний папір. Оригінал припису вручається кривднику під підпис, перша копія - постраждалій особі або її представнику, друга копія залишається у працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій.

У разі відмови кривдника підписати припис працівник уповноваженого підрозділу поліції у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» ставить власний підпис та пропонує підписати постраждалій особі (її представникові) та свідку(ам) (у разі наявності).

Особа, стосовно якої винесено припис, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту припису та пояснення по суті правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його, які додаються до копії припису працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Матеріали справи не містять доказів про те, що терміновий заборонний припис вручався ОСОБА_1 , потерпілому, відсутні пояснення ОСОБА_1 щодо змісту припису та пояснення по суті правопорушень.

Доказів відмови ОСОБА_1 від отримання тимчасового заборонного припису та дачі пояснень щодо порушень термінового заборонного припису суду не надано.

Отже, невиконання ОСОБА_1 03.01.2025 та 05.01.2025 термінового заборонного припису та вчинення останньою адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, не доведено.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України»).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, приходжу висновку, що працівником поліції, який склав протоколи щодо ОСОБА_1 , не встановлені всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 173-2, ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-8, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 247, 279, 283,284, 287, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП згідно протоколу серії ВАД № 620089 від 14.01.2025, за ч.1 ст. 173-2 КупАП згідно протоколу серії ВАД № 620091 від 14.01.2025, за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП згідно протоколу серії ВАД № 620090 від 14.01.2025, за ч.2 ст. 173-8 КУпАП згідно протоколу серії ВАД № 6200892 від 14.01.2025 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу відповідного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя