Номер провадження: 33/813/586/25
Номер справи місцевого суду: 523/335/25
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №205414 від 26.12.2024 року, водій ОСОБА_1 26.12.2024 року о 10 годині 25 хвилин керував автомобілем марки «Ford Focus» держномер НОМЕР_1 біля 84А на вулиці Отамана Головатого в місті Одесі, не маючи права керувати таким транспортним засобом, будучи особою, яку протягом року, а саме постановою від 11.02.2024 року, вже було притягнуто за ч.2 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності. Таким чином, ОСОБА_1 вдруге протягом року порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави, у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Дьомін Олександр Миколайович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах цієї адміністративної справи є довідка з Національної Поліції України Департаменту Патрульної поліції в Одеській Області що станом на 26.12.24 року ОСОБА_1 з 12.06.2012 року має посвідчення водія категорії - В, що дозволяє йому керувати вищевказаним транспортним засобом Форд номерний знак СВО436КА. Постановою Красноокнянського суду Одеської області від 02.04.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП його було позбавлено керування транспортними засобами на один рік але на момент складання протоколу ЕПР-1 №205414 (складений відносно ОСОБА_1 ) від 26.12.2024 року цей строк позбавлення права керування транспортними засобами вже закінчився. В подальшому на ОСОБА_1 було винесено постанову ЕНА №1418751 за ч.2 ст. 126 КУпАП від 11.02.2024 року, але як захисник вважає, ця постанова була складена невірно та необґрунтовано хоч її не було оскаржено так як ОСОБА_1 військовий та не мав на це часу, а на теперішній час строк на оскарження вже минув.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, особи яка притягається до адміністративної відповідальності, який з`явився в судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази:

- згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №205414 від 26.12.2024 року, водій ОСОБА_1 26.12.2024 року о 10 годині 25 хвилин керував автомобілем марки «Ford Focus» держномер НОМЕР_1 біля 84А на вулиці Отамана Головатого в місті Одесі, не маючи права керувати таким транспортним засобом, будучи особою, яку протягом року, а саме постановою від 11.02.2024 року, вже було притягнуто за ч.2 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності. Таким чином, ОСОБА_1 вдруге протягом року порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП..

- відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1418751 від 11.02.2024 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що ОСОБА_1 11.02.2024 року у м. Одеса по вул. Балківська 115а, керуючи транспортним засобом «Ford Focus» держномер НОМЕР_1 , водій був зупинений за перевищення швидкості руху у населеному пункті, рухався 97км.год, зафіксовано на ТС008402, при цьому не мав права керувати таким транспортним засобом. ОСОБА_1 працівником поліції притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн.

- дослідженням відеозаписів з портативних відеореєстраторів № 470622, 471828, встановлено обставини зупинки поліцейськими ОСОБА_1 на транспортному засобі «Ford Focus» держномер НОМЕР_1 за перевищення швидкості. В ході спілкування встановлено, що в ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення водія на право керування транспортним засобом та пояснив, що він вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Після чого, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, частинами 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст.126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; або позбавленою права керування транспортними засобами, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).

Так, матеріалами справи встановлено, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205414 від 26.12.2024 року, відносно ОСОБА_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП, поліцейський послався на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 1418751 від 11.02.2024 року.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1418751 від 11.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн.

Матеріали справи не містять доказів оскарження або скасування вищевказаної постанови ЕНА № 1418751 від 11.02.2024 року, також в апеляційній скарзі не містяться відомостей щодо цього.

Факт керування транспортним засобом зафіксовано відеозаписом з портативних відеореєстраторів №470622, 471828.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що 02.04.2019 року постановою Красноокнянського суду Одеської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та його було позбавлено керування транспортними засобами на один рік але на момент складання протоколу ЕПР-1 №205414 (складений відносно ОСОБА_1 ) від 26.12.2024 року цей строк позбавлення права керування транспортними засобами вже закінчився, є необґрунтовані, оскілки доказом повторності, яка є складовою кваліфікованого складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, є наявність діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме постанова ЕНА № 1418751 від 11.02.2024 року, а не постанова Красноокнянського суду Одеської області від 02.04.2019 року.

Твердження в апеляцій скарзі, що постанова ЕНА №1418751 за ч.2 ст. 126 КУпАП від 11.02.2024 року, була складена невірно та необґрунтовано хоч її не було оскаржено так як ОСОБА_1 військовий та не мав на це часу, а на теперішній час строк на оскарження вже минув, не має правового значення для розгляду даної справи за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе