КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/1732/2025
справа №373/1566/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Литвишком Юрієм Анатолійовичем, на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із прийнятою постановою, 27 січня 2025 року адвокатом Литвишком Ю.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на оскарження постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року.

Вказує, що до січня 2025 року результати розгляду справи ані ОСОБА_1 , ані адвокату Литвишку Ю.А. не були відомі. В період з 09 жовтня 2024 року по 16 січня 2025 року копію постанови суду скаржник не отримував, оскільки цілодобово перебував на службі та за домашньою адресою не проживав.

Зазначає, що суд не надсилав скаржнику копію постанови, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи зворотного повідомлення про вручення, а також рекомендований лист фактично не вручено.

Вказує, що лише 16 січня 2025 року адвокат Литвишко Ю.А. отримав копію постанови, отже, доцільно відраховувати процесуальний строк на оскарження постанови із цієї дати.

Мотивуючи наведеним, просить поновити строк на оскарження на постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року, як такий, що пропущено з об`єктивних причин.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 24 лютого 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не убачає у наведених у клопотанні доводах поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Згідно із частиною 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи убачається, що 06 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №103479 (а.с.1).

До протоколу додано заяву ОСОБА_1 від 08 липня 2024 року про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення за номером НОМЕР_2 (а.с.5).

22 липня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, в якій одночасно просить надати додатковий строк для укладення договору з адвокатом та ознайомлення із матеріалами справи (а.с.9).

02 серпня 2024 року адвокат Литвишко Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами справи (а.с.14).

13 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив відкласти на іншу дату розгляд справи, призначений на 13 вересня 2024 року (а.с.16).

23 вересня 2024 року адвокат Литвишко Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив відкласти на іншу дату розгляд справи, призначений на 23 вересня 2024 року (а.с.28).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив відкласти на іншу дату розгляд справи, призначений на 08 жовтня 2024 року, та повідомити про результати розгляду клопотання за визначеною ним адресою (а.с.19).

08 жовтня 2024 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області прийнято оскаржувану постанову.

Супровідним листом від 09 жовтня 2024 року копію постанови направлено на поштову адресу ОСОБА_1 , яка зазначалась скаржником та адвокатом в поданих клопотанням та в протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 (а.с.21). Проте поштове відправлення повернулось без вручення з причини «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26).

16 січня 2025 року адвокат Литвишко Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 ознайомлювався із матеріалами справи (а.с.27).

Апеляційну скаргу подано 27 січня 2025 року.

Чинним законодавством регламентовано строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а саме передбачено надання десятиденного процесуального строку на вчинення дії щодо оскарження постанови суду з дня винесення такої постанови.

Отже, строк на апеляційне оскарження постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року закінчується 18 жовтня 2024 року (п`ятниця).

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Доводи апеляційної скарги щодо наявності поважних причин пропуску процесуального строк не підтверджено належними доказами, зокрема, жодних доказів на підтвердження такої обставини, як цілодобове перебування ОСОБА_1 в період з 09 жовтня 2024 року по 16 січня 2025 року на службі, на що посилається скаржник - до апеляційної скарги не долучено.

При цьому, як убачається із матеріалів справи і ОСОБА_1 , і адвокат Литвишко Ю.А. є очевидно обізнаними про існування цього судового провадження, в суді першої інстанції неодноразово подавали клопотання про відкладення розгляду справи.

Натомість процесуальна поведінка вказаних осіб у суді першої інстанції дає підстави для висновку про незацікавленість у розгляді справи у встановлені законодавством строки.

Надання загального доступу до постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року на сайті ЄДРСР забезпечено 10 жовтня 2024 року, судом постанову до реєстру надіслано 08 жовтня 2024 року, тобто в день її прийняття.

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд справи 08 жовтня 2024 року, мав можливість ознайомитись із результатом розгляду справи вже 10 жовтня 2024 року, а адвокат Литвишко Ю.А. як професійний юрист, будучи обізнаним про існування цього судового провадження, мав можливість самостійно у найкоротші строки цікавитись щодо руху справи.

Проте даних, що ОСОБА_1 та захисник Литвишко Ю.А. із розумним інтервалом вживали заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження цікавились, матеріали справи не містять, як не містять доказів наявності об`єктивних перешкод у здійсненні цих дій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до апеляційної скарги долучено клопотання військової частини НОМЕР_1 від 14 листопада 2024 року, адресоване безпосередньо Київському апеляційному суду щодо справи №373/1566/24.

Із змісту цього клопотання убачається, що командування військової частини просить пом`якшити ОСОБА_1 відповідальність за статтею 130 КУпАП, звільнивши його від покарання у вигляду позбавлення права керування транспортними засобами.

Ураховуючи те, що клопотання в/ч НОМЕР_1 датовано 14 листопада 2024 року та адресовано безпосередньо Київському апеляційному суду, апеляційний суд критично ставиться до доводів скаржника щодо необізнаності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Литвишка Ю.А. до січня 2025 року про результати розгляду справи.

Апеляційний суд зауважує, що клопотання про поновлення процесуального строку не може носити формальний характер, а наведені в ньому обставини повинні доводитися заявником належними та допустимими доказами.

Отже, зазначені в клопотанні причини пропуску процесуального строку є непереконливими та необґрунтованими, оскільки скаржником не надано доказів наявності об`єктивних перешкод чи труднощів, які б унеможливили своєчасне вчинення процесуальних дій з подачі ним апеляційної скарги на постанову суду.

З огляду на наведене, апеляційний суд визнає неповажними причини пропуску процесуального строку, зазначені у клопотанні ОСОБА_1 , заявленого адвокатом Литвишком Ю.А., і робить висновок про відмову у задоволенні такого клопотання та про повернення апеляційної скарги скаржнику відповідно до вимог статті 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Литвишком Юрієм Анатолійовичем, на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року повернути особі, яка її подає.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук