Справа № 541/338/25
Номер провадження3/541/195/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Долженко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №590103 від 13.01.2025 року, 10 грудня 2024 року гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинила домашнє насильство відносно свого рідного сина, ОСОБА_2 , що полягало у завданні фізичного болю, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному здоров`ю, а отже вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 10.02.2025 ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнала та просила суд закрити провадження у даній справі. Суду пояснила, що інформація, яка міститься у протоколі та інших матеріалах справи ґрунтується на неправдивих свідченнях її сина, які він повідомив класному керівникові. Її син ОСОБА_3 має складний скандальний характер, схильний до вчинення крадіжок, бродяжництва, а тому з метою уникнення покарання за свої дії може зводити наклеп на неї щодо його побиття. Повністю заперечувала факт завдання фізичної шкоди синові 10.12.2024 та вказувала, що лише розповідала ОСОБА_3 як карали її батьки, коли вона провинилась. Окрім цього, захисник адвокат Долженко О.М. заявила клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Суд задовільнив дане клопотання та оголосив перерву до 13 години 30 хвилин 27.02.2025.

Свідок ОСОБА_4 зазначила, що знає сім`ю ОСОБА_1 , адже її діти неодноразово гуляли разом з її сином ОСОБА_7 . Повідомила, що ОСОБА_3 досить часто затримувався, пізно повертався додому, однак з чим пов`язані такі факти їй невідомо. Свідок вказала, що при ній ОСОБА_1 жодних насильницьких дій по відношенню до сина не вчиняла, проте останній агресивно реагував на зауваження матері.

У свою чергу, свідок ОСОБА_5 зазначила, що перебуває в тісних відносинах з родиною ОСОБА_1 , адже остання є її невісткою. Повідомила, що неповнолітній ОСОБА_7 років з 10 став проблемним, адже не хоче навчатися в школі, погано поводить себе . Дуже часто ОСОБА_3 тікав з дому та міг підвищувати голос на своїх рідних. 10 грудня 2024 року вони разом із ОСОБА_1 , під час розмови з ОСОБА_3 , заговорили про покарання, які до них застосовували їх батьки, та запропонували хлопцю спробувати стати на гречку. Неповнолітній ОСОБА_7 спробував та погодився, що це справді неприємно. Разом з тим, жодних дій фізичного характеру по відношенню до нього ніхто не вчиняв. Свідок повідомила, що в минулому ОСОБА_1 справді била свого сина, однак після її притягнення до адміністративної відповідальності такого більше не робить. Зазначила, що зазвичай для врегулювання конфліктів між нею та сином ОСОБА_1 проводила виховні бесіди.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що є класним керівником ОСОБА_3 сина ОСОБА_1 . Зазначила, що надає пояснення зі слів дитини. 10.12.2024 ОСОБА_1 прийшла за ОСОБА_3 , щоб забрати його зі школи, адже в неї була запланована зустріч. Хлопчик дуже злякано відреагував на цей факт. ОСОБА_1 повідомляла, що боїться, щоб ОСОБА_3 знову не втік з дому. В якийсь момент розмову зайшла про інтернат, однак свідок запропонувала не говорити про це в присутності дитини. У подальшому, 11.12.2024, ОСОБА_3 у школі підійшов до неї та сказав, що не хоче йти додому. ОСОБА_8 почав нервувати, повідомив вчителя, що на нього кричала матір, била його, він стояв на гречці. ОСОБА_3 не хотів повертатися додому, а тому свідок забрали хлопця до себе. Пізніше, ОСОБА_6 привезла неповнолітнього ОСОБА_7 додому, та після довгої розмови матір пообіцяла їй, що не буде вчиняти по відношенню до свого сину жодних проявів насильства. ОСОБА_9 був дуже знервований та не хотів йти від вчителя. Свідок повідомила, що особисто їй ОСОБА_3 ніколи не брехав, однак після 11.12.2024 року ОСОБА_1 заборонила сину спілкуватися з нею. Вказала, що тілесних ушкоджень в хлопця не бачила, однак він дуже часто був нервовим та переляканим. Також свідок надала в судовому засіданні запис розмови між нею та ОСОБА_1 11.12.2024, під час якої остання довгий час не хотіла давати чітку обіцянку не вчиняти фізичного насильства над свою дитиною.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в редакції чинній на момент вчинення інкримінованого правопорушення (10.12.2024), вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 року за №3733-ІХ статтю 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 19 грудня 2024 року. Отже, з 19.12.2024 року вчинення домашнього насильства характеризується такою обов`язковою ознакою, як завдання наслідків у виді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У той же час, за ч. 3 статті 173-2 КУпАП (станом на час розгляду справи) передбачається відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, яке тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.

Разом з цим, судом встановлено, що відповідно до постанови Миргородського міськрайонного суду від 21.05.2024 ОСОБА_1 була притягнена до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому працівниками поліції правомірно складено протокол серії ВАД №590103 від 13.01.2025 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 справді застосовувала фізичне насильство до свого сина, адже її пояснення виходять зі слів самого неповнолітнього ОСОБА_7 , які були деталізовані, що вказує на їх правдивість. Окрім того, з доданого до матеріалів справи запису стає зрозумілим той факт, що ОСОБА_1 не заперечує факту нанесення тілесних ушкоджень своєму сину та робить це як покарання за погану поведінку.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Вина в скоєнні правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №590103 від 13.01.2025, копією подання директора ОЗО «Миргородський ліцей «Лінгвіст» Миргородської міської ради Полтавської області» від 13.12.2024 №01-10/356, письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 16.12.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 13.01.2025, копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановою Миргородського міськрайонного суду від 21.05.2024 по справі №541/1579/24 та матеріалами справи в їх сукупності.

Оскільки вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, тому вона повинна понести відповідальність передбачену законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент винесення постанови становить 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 221, 283-285, 307-308 КУпАП, суд, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень на користь держави, н/р (IBAN) UA 0589 9998 0314 0805 4200 0016 305, назва отримувача коштів - ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255, код класифікації доходів бюджету 21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998.

В разі несплати штрафу у строк, передбачений ч. 1 ст. 307 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у подвійному розмірі, тобто у розмірі 120 (сто двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок) гривень на користь держави, (номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 28.02.2025.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський