БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/318/25
Провадження № 3/497/170/25
24.02.25 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у приміщенні суду в м.Болград справу з матеріалами про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 05.02.2025 року відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ізмаїл Одеської області, студента, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пасп.№002524554, вид.органом 5119 17.10.2022р., РНОКПП НОМЕР_1 ,
- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 КУпАП,
31.01.2025 року старшим ІПС групи АЮД ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №000519Е, згідно якого в цей день 31.01.2025р. о 23:20 годині на блокпосту, що розташований при в`їзді в м.Болград Одеської області, прикордонним нарядом "Контрольний пост" разом з працівниками прикордонного оперативно-розшукового відділу було зупинено траспортний засіб Hyuindai Sanata д/н, НОМЕР_2 в якому було виявлено групу осіб у складі трьох громадян України, одним з яких був гр. ОСОБА_1 , що незаконно, поза пунктом пропуску, у складі групи осіб намагався перетнути державний кордон України, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України» і за що передбачена відповідальність ст.204-1ч.2 КУпАП.
Постановою від 24.02.2025р. Болградського районного суду Одеської області закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1ч.2 КУпАП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.
Однак, в ході розгляду справи про вищевказане адміністративне правопорушення захисником гр. ОСОБА_1 - адвокатом Деревенським І.Ю. було заявлене клопотання про постановлення окремої ухвали у зв`язку з фактами порушення законності порушенням працівниками прикордонної служби прав його підзахисного як особи і громадянина, а також громадського правопорядку у зв`язку з встановленими причинами та умовами, що цьому сприяли, тому, враховуючи результати розгляду справи та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для постановлення окремої ухвали.
Так, судом, в ході розгляду вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №000520Е від 31.01.2025р., судом з`ясовано наступні обставини.
В доданих до протоколу матеріалах справи є заява гр. ОСОБА_1 про невизнання вини, а також його письмові пояснення, згідно яких, він разом з друзями вирішив поїхати до с.Городнє - в гості до бабусі свого друга на приватному автомобілі Hyuindai Sanata д/ НОМЕР_3 , та, під час поїздки, на блокпосту в м.Болград прикордонниками цей транспортний засіб був зупинений з метою перевірки документів. Пред`явивши документи, які підтверджують особу, він, ОСОБА_1 , пояснив, що є студентом ВУЗу, денне навчання, та що в нього немає наміру перетнути ДКУ.
Сам блок-пост в м.Болград розташований на в`їзді до міста, відстань він нього до найближчого ПП на державному кордоні - що біля с.Виноградівка - становить більше, ніж 5км., оскільки шлях до цього ПП пролягає через все місто, після чого до самого ПП ще більше 3-х кілометрів.
Доказів на підтвердження наміру особи - гр. ОСОБА_1 - на перетинання, тим більше незаконне ДКУ - матеріали справи не містять.
Суд, дослідивши надані суду докази, що містяться в матеріалах справи та додані до протоколу про адміністративне правопорушення, клопотання адвоката Деревенського І.Ю. про закриття провадженння у справі і постановлення окремої ухвали, вивчивши обставини справи, викладені в наданих суду матеріалах і доказах, дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження події правопорушення та вчинення будь-яких дій особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, які можуть бути розцінені як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів, чи з використанням підробленого документа або таких, що містять недостовірні відомості про його особу, чи без дозволу відповідних органів влади, групою осіб, адже з наданих матеріалів суд не може визнати жодний письмовий документ та жодну подію доказом на підтвердження обвинувачення, що висунуте гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке він може бути притягнений до відповідальності, а саме, - за ст.204-1ч.2 КУпАП.
Так, судовим розглядом встановлено, що гр. ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення за ст.204-1 ч.2 КУпАП, був затриманий прикордонним нарядом "Контрольний пост" на блокпосту м.Болград - біля якого було зупинено а/м Hyuindai Sanata д/н НОМЕР_2 , що рухався в бік м.Болград, і в якому було виявлено групу осіб у складі трьох громадян України, одним з яких був гр. ОСОБА_1 інших відомостей та доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій щодо перетинання ДКУ матеріали справи не містять, а сам гр. ОСОБА_1 надав письмі поясннення, що містяться в матеріалах справи, згідно яких він разом з друзями - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 рухався в автомобілі, що був взятий в оренду - в гості до бабусі ОСОБА_5 , що проживає у с.Городнє Болградського району, наміру перетинати ДКУ не мав, оскільки не є особою призовного віку.
Місто Болград та села Болградського району, хоча і розташовані переважно неподалік ДКУ, а сам Болградський район межує з Р.Молдова, але не є містами, до якого Законом заборонено в`їзд будь-кому з громадян України, осіб без громадянства та іноземцям, окрім випадків прямого заборонення (наприклад, рішенням суду) і гр. ОСОБА_1 - не є виключенням. Тому, хоча матеріали справи містять відомості про форму вини гр. ОСОБА_1 у даному випадку наявність прямого умислу, оскільки він сам стверджує про це у своїх поясненнях що рухався разом з друзями в бік ДКУ, але до нього йому потрібно було проїхати принаймні м.Болград, тому неможна вважати, що він затриманий близ ДКУ, до того ж матеріали справи не містять відомостей і доказів того, що з ним були речі, які можуть стати в нагоді людині, яка зібралася незаконно виїхати до іншої держави, - це все у сукупності є сумнівами навіть в наявності в особи такого наміру на вчинення правопорушення, що, на підставі ст.62 Конституції, як відомо, трактується на користь обвинуваченого, і що мали змогу перевірити і встановити працівники прикордонної служби, які склали протокол.
Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення адвокатом Деревенським І.Ю.- захисником гр. ОСОБА_1 було подано клопотання, яким віннаполягав на постановленні відносно працівників прикордонної служби окремої ухвали - відреагувати на їх неправомірні дії, а саме, - на безпідставне незаконне і необґрунтоване затримання його підзахисного ОСОБА_1 та необгрунтованого притягнення його до відповідальності шляхом складання протоколу, що змусило його витрачати час та кошти для пошуку адвоката і здійснення свого захисту від необгрунтованого обвинувачення, неправомірного незаконного затримання і тривале утримання на території прикордонної застави, - тобто, завідомо незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, перевищення службових повноважень, що виразилося у неправомірному залякуванні, та ненадання затриманій особі своєчасно адвоката.
Згідно вимог ст.246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.
Окрема ухвала це вид судового рішення, за допомогою якого суд реагує на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли: суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали має бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. Суддя має право постановити окрему ухвалу для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, якщо виявить таке порушення під час розгляду справи.
Окремі ухвали можуть постановлювати суди у цивільному (ст.262 ЦПК України), господарському (ст.246 ГПК України), адміністративному (ст.249 КАСУ) судочинствах. Окремі ухвали/постанови у кримінальному судочинстві існували до введення в дію нового Кримінального процесуального кодексу (20.11.2012р.). Їм була присвячена ст.232 КПК УРСР. Окрема ухвала суду постановлюється в нарадчій кімнаті та викладається у виді окремого процесуального документа, який має бути підписаний суддею або усім складом суду. Вона має відповідати вимогам щодо змісту ухвал суду, зокрема мати вступну, мотивувальну та резолютивну частини (за винятком описової).
У судовій практиці раніше зустрічалися випадки, коли окремі ухвали постановлювалися щодо позитивних явищ («заохочувальні окремі ухвали»), зокрема з урахуванням пильності, самовідданості певних осіб при охороні громадського порядку тощо. Але новий КПК такий заходу впливу не передбачає. Тем не менш окремі суди все ж таки їх застосовують і, що важливо, Касаційний кримінальний суд вважає такі дії судів попередніх інстанцій законними. В практиці Касаційного кримінального суду Верховного Суду існують різні правові позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості постановлення судами ухвал, подібних до окремих ухвал, що були передбачені ст.23-2 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК 1960 року), які не вирішують справу по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені по справі факти порушення закону і вимагають вжиття відповідних заходів. Так, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19.02.2019р. (справа № 127/4482/17), якою відмовлено у задоволенні касаційної скарги суддів Шидловського О. В., Венргин О. О., Іванченка Я. М. на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25.05.2018р., зазначено, що апеляційний суд мав процесуальні підстави для постановлення окремої ухвали… системний аналіз кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про наявність, зокрема, в апеляційного суду процесуальних повноважень на постановлення ухвал, якими інформують уповноважені органи про встановлені у справі факти порушення закону для подальшого застосування відповідних заходів, у зв`язку з чим вважала за необхідне відступити від позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеній у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.11.2020р.з метою забезпечення єдності судової практики.
Основний Закон України Конституція України закріплює суспільний і державний устрій країни, функції органів державної влади, основні права та обов`язки кожного окремого громадянина України це права, що нерозривно пов`язані з самим існуванням людини: право на життя, на свободу у всіх її проявах, право на повагу людської гідності, на опір пригнобленню. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції). Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст.24). Всі права людини і громадянина рівноцінні і взаємопов`язані і тому однаковою мірою мають захищатися державою і судом (ст.55).
Здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суди мають враховувати, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положеннями ст.282 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.
Оскільки чинний КУпАП не містить будь-яких інших правових норм реагування судом, як органом, що здійснює розгляд справи про адміністративні правопорушення згідно своєї компетенції, в разі виявлення суттєвих порушень з боку посадових осіб державних органів в ході такого розгляду, суд враховує чинну судову практику, оскільки, відповідно до ч.6ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022р. у справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на віднесення справ про адміністративні правопорушення до кримінальної сфери судочинства.
При цьому, слід зважити на позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 у справі №686/9636/18 (провадження № 51-6276кмо19), де зазначено про те, що є можливим ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, зумовлені позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України.
Окрім цього, положеннями Цивільного процесуального кодексу також врегульовано питання постановлення окремих ухвал в разі необхідності здійснення відповідного реагування судом.
Так, згідно ч.1ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліків діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
А відтак, суд не позбавлений права здійснювати реагування і у такий спосіб, застосовуючи положення КПК України та ЦПК України за аналогією Закону під час розгляду справ у порядку КУпАП.
Суд звертає увагу, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягується до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч.1 ст.64 Закону України «Про державну службу»).
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1ст.65 ЗУ «Про державну службу»).
Дисциплінарним проступком є: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення (п.7ч.2ст.65 ЗУ «Про державну службу»).
Так, в вищевказаній справі про адміністративне правопорушення наявні рапорт старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» штаб сержанта ОСОБА_6 , який на ім`я начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 "(тип Б) майора ОСОБА_7 здійснив доповідь про обставини, що мали місце 31.01.2025 о 23:20 годині - під час несення служби прикордонним нарядои «Контрольний пост» на блокпосту в м.Болград - було зупинено траспортний засіб Hyuindai Sanata д/н.з. НОМЕР_2 та виявлено групу осіб у складі трьох громадян України, одним з яких був гр. ОСОБА_1 , який незаконно, поза пунктом пропуску, у складі групи осіб намагався перетнути державний кордон України.
Крім того, з матеріалів справ вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення та складався ст.інспектором прикордонної служби л-том ОСОБА_2 , який вбачав в обставинах і в діях осіб, стосовно яких складені протоколи наявність події і складу адміністративного правопорушення, хоча відповідні докази відсутні.
Здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суди повинні враховувати, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положеннями ст.282 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.
З огляду на викладене є всі підстави для доведення до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлених грубих порушень, допущених старшим ІПМ групи АЮД ОСОБА_2 , а саме: Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про державний кордон України», «Про Державну прикордонну службу України», Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення - для відповідного реагування.
Таким чином, вищезазначені ді працівників ДПСУ не відповідають вимогам закону, а тому потребують службового розслідування та відповідного реагування.
Частиною 1 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до ч.4ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Згідно п.1ч.4ст.216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.
Правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції (абз.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів").
Суд вважає за можливе ухвалити рішення, яке не пов`язане з суттю справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , оскільки має сприяти подальшому позитивному впливу на поведінку військовослужбовців Державної прикордонної служби, які мають нести відповідальність за неправомірні дії та спричинення тілесних ушкоджень фізичній особі.
З огляду на викладене є всі підстави для:
- доведення до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_2 , тел: ( НОМЕР_4 , ел.адреса: szmail_zagindpsu.gov.ua) про вказані порушення закону старшим ІПМ групи АЮД ОСОБА_2 , з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних дієвих заходів.
-посилиння контроль на предмет підвищення якості складання та оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення при направленні їх до суду, суворе дотримання строків розгляду даних матеріалів, та недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, які затримуються, відносно яких оформлюються справи про адміністративні правопорушення.
Судове рішення, в якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали (ч.2 ст.369 КПК України).
Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання (ч.4 ст.535 КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 7, 245, 282 КУпАП, суд
Довести до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , тел: ( НОМЕР_5 ) 2-31-58, ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про вказані порушення закону старшим ІПМ групи АЮД ОСОБА_2 , з метою їх недопущення у майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних дієвих заходів.
Посилити контроль за навчанням та діяльністю військовослужбовців ДПС України з приводу недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, які затримуються, відносно яких оформлюються справи про адміністративні правопорушення.
Здійснити досудове розслідування за виявленим фактом з метою притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності.
Копію даного судового рішення разом з копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення, направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , тел: ( НОМЕР_5 ) 2-31-58, ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 )- для виконання.
Зобов`язати органи та осіб, які виконуватимуть це судове рішення, повідомити суд, що його ухвалив Болградський районний суд Одеської області про виконання судового рішення або стадію виконання протягом місяця з дня отримання копії даного судового рішення та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду Окремої ухвали суду або невжиття заходів щодо усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду, тягне за собою адміністративну відповідальність, що встановлена ст.185-6 КУпАП.
Окрема ухвала у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її постановлення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, та набирає чинності з наступного дня після закінчення цього строку, а, у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги.
Суддя А.В. Кравцова