Справа №303/1386/25
Провадження № 3/303/476/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 березня 2025 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., за участі секретаря судового засідання Станкович А.Р., прокурора Кюкало П.П., особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

-за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2025 року старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковником поліції Боднарчук О.Д., складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Встановлено що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду, поліцейського взводу №1 роти №1 (з обслуговування міста Ужгород батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області) по 26 липня 2024 року, маючи спеціальне звання капрал поліції, з спеціальним жетоном з індивідуальним номером 0165535, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функції держави, та який є суб`єктом відповідальності згідно пункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме лише 29 серпня 2024 року опублікував на офіційному веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Такі дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 26 серпня 2024 року, тобто граничний термін до якого необхідно було подати декларацію.

Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Такі дії передбачають накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Слід зазначити що частиною 1 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції» цим та іншими законами України.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 будучи суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог частини 2 статті 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого строку опублікував 29 серпня 2024 року на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення.

У суді правопорушник повідомив, що дійсно ним з запізненням на три дні було подано декларацію у зв`язку з сімейними обставинами.

Просив звільнити його від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 визнати винним за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, слід зазначити наступне.

Суд зобов`язаний, відповідно до вимог статей 245,251,252,280 Кодексу України про адміністративні правопорушення повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване вмотивоване рішення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, які відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), після звільнення.

ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування зобов`язаний був подати електронну декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував на Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацією після звільнення тільки 29 серпня 2024 року.

Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Згідно зі статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим

правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статей 10, 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі. При призначенні адміністративного стягнення слід врахувати, що правопорушник щиро розкаявся у вчиненому, з моменту вчинення адміністративного правопорушення пройшов значний час.

Слід зазначити, що діяння вчинене особою, стосовно якої складено протокол містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене даною статтею, але строк, який ним був пропущений для подачі декларації складає лише три дні.

Встановлено, що в діях ОСОБА_1 не було умислу на приховання своїх доходів чи інформації щодо себе та членів сім`ї, його дії не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам і така шкода фактично не була заподіяна.

Крім того, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживнаня, на його утриманні знаходиться літній дідусь, протягом останніх чотирьох років декларації ним подавались вчасно, а також інші обставини вчиненого ним адміністративного правопорушення вказують на малозначність даного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної в статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оцінив всі наявні докази, вважаю, що у матеріалах справи відсутні дані про те, що діями ОСОБА_1 спричинено велику шкоду та завдано значних збитків державним чи суспільним інтересам, тому наявні всі підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Згідно із частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, необхідно звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9,22,23, 172-6, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України) на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду О.І.Маргитич