Справа № 755/2360/25
Провадження №: 3/755/1352/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

16 січня 2025 року близько 23 години 45 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по Воскресенському проспекту, 9 в м. Києві, керував автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога в КНП КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 16 січня 2025 року його незаконно зупинили працівники поліції. Він під час руху на автомобілі не порушував Правил дорожнього руху. Всі наступні дії працівників поліції він вважає незаконними, а тому справа з цих підстав одразу підлягає закриттю. Крім того, він вимагав від працівників поліції, що б вони йому довели, що він порушив Правила дорожнього руху, цього працівники поліції не зробили. Все що вони пояснювали - це брехня. Коли йому оголосили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то він категорично це заперечував, бо знав, що не вживав спиртних напоїв. Він наполягав, щоб йому довели, які у нього ознаки. Він пояснював, що коли його наздоганяли та зупиняли працівники поліції він злякався та ледь уникнув зіткнення з автомобілем, саме тому він був переляканий та у нього тряслися руки. Він не бачив підстав для проходження огляду, у той же час, він жодного разу не сказав «Я відмовляюсь». Він відчував постійний тиск від працівників поліції на себе. Він не став проходити огляд приладом «Драгер», бо йому не показали на нього належних документів. Працівники поліції, не надавали йому можливості зателефонувати. Коли він вирішив зателефонувати до поліції, то йому перешкоджали говорити. Йому пропонували їхати до лікаря, роз`яснювали права, наслідки, але він не відмовлявся їхати, він хотів, щоб йому довели підстави зупинки. Після ознайомлення з протоколом у нього його забрали, не давши можливості написати свої пояснення. До цього дня він не оскаржував дій працівників поліції, із заявами про вчинення щодо нього злочину не звертався, не знає результати його звернення до поліції. Він отримував консультації у адвоката щодо цієї ситуації та його поведінки у суді. Він знає, що справа за цих обставин повинна бути закрита.

Під час перегляду відеозапису події у судовому засіданні, ОСОБА_1 постійно твердив про незаконність дій працівників поліції та порушення його прав, не даючи можливість почути, що відбувалося та які діалоги велися меж ним та працівниками поліції. Він постійно кричав, що його незаконно зупинили, що «Драгер» не той, що він не казав фразу «Я відмовляюсь» та немає чого дивитися відеозапис.

Після перегляду відеозапису ОСОБА_1 продовжував підтримувати свою позицію та ухилявся від відповідей на конкретні запитання судді, насамперед, чому він не хотів слухати пояснень працівників поліції про те, що він умисно перекручує дані, зазначені на Драгері та сертифікаті до нього, про що йому неодноразово пояснювали працівники поліції; чому після неодноразових роз`яснень працівників поліції про підстави його зупинки,

він продовжував вимагати роз`яснень, та не давав можливості говорити працівникам поліції; чому більше ніж чим за 45 хвили спілкування з працівниками поліції він не вчинив жодній дії для проходження огляду, у тому числі у лікаря, тощо. ОСОБА_1 жодного разу не відповів на питання: «Чому за законною вимогою працівників поліції він не поїхав на огляд до лікаря нарколога?».

У судовому засіданні було відтворено відеозапис бодікамер працівників поліції. Як вбачається з даних, що містяться на відеозапису, працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , чітко роз`яснили причини зупинки його автомобіля та висловили вимогу надати документи. ОСОБА_1 відвертався від працівників поліції та знову вимагав повідомити підстави зупинки. Працівники поліції повідомили, що відчули від нього різкий запах алкоголю, а в дверцятах автомобіля зі сторони водія побачили банку пива. Працівники поліції передали ОСОБА_1 вимогу вийти із салону автомобіля та пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога в лікарні. ОСОБА_1 постійно кричить, доказує, що його незаконно зупинили, вимагає, щоб йому доказали причину зупинки, усіх перекрикує, нікого не хоче слухати. Працівники поліції декілька разів йому роз`яснюють, які правила дорожнього руху він порушив, а один працівник поліції прямо на дорозі візуально показує порушення, за яке його зупинили. ОСОБА_1 після багаторазових пояснень нікого не слухає, кричить та вимагає довести, що він щось порушив, при цьому ухиляється від відповідей на конкретні запитання працівників поліції та від виконання законних вимог працівників поліції. У цей час, йому хтось телефонує та питає як справи, він пояснює, що усе нормально. Ніхто з працівників поліції не перешкоджав розмові по мобільному телефону. До цього дзвоника і після нього, працівники поліції не перешкоджали ОСОБА_1 спілкуватися по мобільному телефону. Працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 , які вони встановили ознаки перебування його у стані сп`яніння, та передають вимогу пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці, чи у лікаря нарколога в лікарні. ОСОБА_1 спорить з працівниками поліції, нав`язує свою думку, вимагає доказів і ухиляється від прямих відповідей на питання. Працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 , що у разі незгоди з їх діями він має право оскаржити їх до вищестоящого керівництва або у відповідному порядку до суду. Коли працівники поліції підготували прилад «Драгер» та запропонували пройти огляд, ОСОБА_1 вимагає документи на цей прилад. Йому працівники поліції надають сертифікат та повірку. ОСОБА_1 знову незадоволений, кричить, що йому надали не ті документи. Працівник поліції спокійно, виважено та зрозуміло пояснює, що ОСОБА_1 умисно перекручує данні, неправильно дивиться номера та усіх заплутує. Працівник поліції показує та роз`яснює, які номера, де вони розташовані, що вони означають та підтверджує, що повірка саме цього приладу дійсна до жовтня 2025 року. ОСОБА_1 нікого слухає, кричить, погрожує, що телефонує до поліції. Оскільки останній не бажав проходити огляд приладом «Драгер», працівники поліції йому висунули вимогу проїхати до лікаря нарколога, де вирішити всі сумніви. Фактично годину часу працівники поліцїї неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 причини його зупинки, висувають вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці, або у лікаря нарколога, роз`яснюють його права, наслідки порушення вимог п.2.5 та 2.9а Правил дорожнього руху, складають протокол, надають можливість надати письмові пояснення, повідомляють, що відсторонюють його від керуванням автомобіля. ОСОБА_1 весь час нікого не слухає, тривалий час нав`язує свою позицію та не виконує вимог працівників поліції, відмовляється від відповідей на прямі запитання. Вже перебуваючи поряд з автомобілем, ОСОБА_1 вимагає, щоб йому пояснили на підставі чого його затримали; статус його як затриманого; чого його утримують? Він стверджував, що він біля машини - пішохід, і якщо він не затриманий, то він як пішохід має право піти з місця, тощо.

Будь яких інших доповнень та клопотань від учасників судового розгляду не надходило, а тому суддя приймає рішення на наявних та досліджених доказах.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення; у карті обліку адміністративного правопорушення; у направленні на огляд водія транспортного засобу; у реєстраційній карті, що власником автомобіля є ОСОБА_1 та він має документ на право керування автомобілем, відтворивши відеозапис з боді камер, - суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП , огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено у судовому засіданні, водій ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаний про вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичні навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, тому йому було достовірно відомо, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про незаконні, на його думку, дії працівників поліції, то необхідно зазначити, що законність підстав зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП, крім того, дії поліцейських можуть бути оскаржені заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду, зокрема, в адміністративному порядку, з наданням суду відповідних доказів.

Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтував, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння; та яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду та оцінці доказів.

Незалежно від обставин зупинки транспортного засобу, працівники поліції, виявивши підстави для проведення огляду особи на стан сп`яніння, повинні виконувати свої обов`язки.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , до цього часу він не звертався з будь якими заявами, скаргами на незаконні дії працівників поліції та не звертався із заявами про вчинення щодо нього злочину.

Щодо його заяви про те, що він начебто з місця зупинки телефонував до поліції, то ОСОБА_1 не надав ніяких доказів на підтвердження телефону дзвоника та не надав результатів розгляду його звернення.

Окремо необхідно зазначити, що працівники поліції неодноразово на вимоги ОСОБА_1 детально пояснювали і навіть показали на місці, яке порушення Правил дорожнього руху допустив ОСОБА_1 , та роз`яснювали у який спосіб він може оскаржити їх дії.

Крім того, як вбачається з відеозапису, працівники поліції неодноразово висували ОСОБА_1 вимогу про необхідність пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або проїхати до лікаря нарколога у лікарню, однак останній влаштовав крики, звинувачував працівників поліції, ухилявся від прямих відповідей на питання, тривалий час, маже годину, не вчиняв активних дій, які б свідчили про бажання пройти огляд, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання законної вимоги працівників поліції пройти огляд та про відмову від обстеження приладом «Драгер» на місці та від медичного обстеження у лікаря нарколога.

Поведінку ОСОБА_1 під час зупинення працівниками поліції та у суді, суддя розцінює, як його спосіб захисту, а саме кричати, з усім не погоджуватися, усіх звинувачувати, тощо, з єдиною метою - ухилення від надання відповідей на конкретні питання працівників поліції, невиконання законних вимог працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння та ухилення в суді від відповідей на питання про причини відмови від проходження такого огляду та про не проходження огляду.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про неможливість користування мобільним телефоном, то на відеозапису видно, що він вільно декілька разів розмовляв по мобільному телефону, працівники поліції не чинили йому у цьому перешкод.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що йому працівники поліції не дали можливості викласти свої зауваження у протоколі та забрали його, то вони не відповідають дійсним обставинам. Як вбачається з відеозапису, працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 право надати пояснення та надавали протокол. У протоколі ОСОБА_1 зробив записи, вони мають безліч виправлень літер та незрозуміло написані, зазначено, що «від проходження огляду не відмовлявся, на відео з нагрудної камери зафіксовано, не повідомили про початок розгляду справи, не ознайомлений з правопорушенням, відмовився від роз`яснень в якості кого, тобто затриманого чи підозрюваного».

Будь яких інших доказів на підтвердження своєї версії подій ОСОБА_1 надано не було, а суддя позбавлений права самостійно відшукувати та збирати такі докази.

Наведені ОСОБА_1 факти не спростовують наявність в його діях фактично встановленого адміністративного правопорушення, відтак відсутні підстави для задоволення його клопотання про закриття цього провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до вимог ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-279 КУпАП, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя: Л.А. Мельниченко