Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича А.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

За постановою судді, ОСОБА_1 21.11.2024 року приблизно о 12:35 год. в селі Чаруків, Луцького району, надав послуги з перевезення п`яти пасажирів по маршруту Луцьк Львів, транспортним засобом «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 (нерегулярні перевезення), без наявної ліцензії на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, чим порушив вимоги ч.1 ст.164 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому просить оскаржуване судове рішення скасувати, а провадження у справі щодо нього за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає проте, що в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення немає посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність в даному випадку, а саме на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року. Крім того, об`єктом правопорушень, передбачених ст. 164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Визначення господарської діяльності міститься зокрема у Господарському кодексі України. Звертає увагу, що він здійснив лише одну поїздку, а тому в його діях відсутня систематичність, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича А.В., які апеляцію підтримали та просили її задовольнити, з підстав викладених у ній, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно приписів ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядом справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 0019862 від 21.11.2024 року (а.с.1);

- направленням на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №НР 004046 від 15.11.2024 року (а.с.6);

- відеозаписами наданими працівниками Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, які узгоджуються між собою та достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів (а.с.7а).

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , пояснив, що 21.11.2024 року приблизно о 12:35 год. їхав по справах з м. Луцька, по дорозі взяв пасажирку, після чого його зупинили поліцейські, в подальшому підійшов працівник Укртрансбезпеки, який опитав пасажирку, яка повідомила, що її перевозять в м. Львів за 250 грн. Вважає, що це провокація, оскільки ніякою господарською діяльністю він не займається та не займався, тому не знає, за що має платити 17 000 тис. гривень. За 3-5 км. від місця посадки пасажирка взагалі вийшла з автомобіля. Грошей за проїзд не платила, конкретно не вказувала куди їде.

Захисник Бакаєвич А.В. в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що на місці зупинки транспортного засобу інспектор Укртрансбезпеки пояснив ОСОБА_1 , що була скарга про перевезення пасажирів не громадським транспортом, а тому проводили перевірку. В заявленому в місцевому суді клопотанні про допит пасажирів було відмовлено. В пасажирів письмових пояснень ніхто не відбирав, а тому вони не мали змоги їх викликати. Відсутні дані про замовлення поїздки через сервіс БлаБлаКар і немає анкетних даних дівчини, щоб опитати її в суді. В транспортному засобі було 5 пасажирів, але інспектор Укртрансбезпеки чомусь опитав лише одну.

Окрім того, допитаний в апеляційному суді в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що в кінці листопада автомобіль «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований на його матір та перебував у його постійному користуванні, був наданий ОСОБА_1 , який мав ним щось перевезти. В подальшому ОСОБА_1 телефонував до нього та повідомив про обставини зупинення автомобіля працівниками поліції та працівниками Укртрансбезпеки. Вказав, що вищевказаний транспортний засіб є пасажирським.

Водночас, в суді апеляційної інстанції в якості свідка був допитаний ОСОБА_3 який пояснив, що їхав білим автомобілем «Рено Мастер» за кермом якого був ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). На зупинці їх зупинила дівчина, чи брав ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) грошові кошти він не бачив. Автомобіль був зупинений начебто за незаконне перевезення людей, про що йому відому зі слів знайомого ОСОБА_6 ). Він був пасажиром цього транспортного засобу для перевезення меблів. Також бачив дівчину, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні.

Вищевказані показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційним судом оцінюється у сукупності із іншими доказами, беручи до уваги те, що свідок ОСОБА_2 не був очевидцем події, а про неї дізнався зі слів ОСОБА_1 , а показання свідка ОСОБА_3 не спростовують доказів, які знаходяться в матеріалах справи, які є чіткими та послідовними.

Апеляційний суд не приймає до уваги пояснення особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича А.В., оскільки вони направлені на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, нічим не підтверджені, а навпаки спростовані вищевказаними доказами, які є чіткими та послідовними, та узгоджуються з матеріалами справи.

Отже суд, дослідивши докази у справі, дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ним здійснювалась систематична діяльність із надання послуг з перевезення пасажирів і такі послуги мали цінову визначеність, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки повністю спростовуються відеозаписами наданими працівниками Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, з яких окрім іншого вбачається, що при опитуванні пасажирки, інспектором з`ясовано той факт, що перевезення виконується на замовлення через сервіс БлаБлаКар за кошти в розмірі 250 грн., що свідчить про надання послуги. Крім того, водій ОСОБА_1 підтвердив те, що послугу перевезення надає саме він та у нього немає ліцензії на перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що місцевим судом було безпідставно відмовлено у клопотанні сторони захисту про допит пасажирів, які перевозив ОСОБА_1 , то вони є безпідставними, оскільки не впливають на законність, обґрунтованість та мотивованість судового рішення.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність постанови та не спростовують доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Так відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено суддею суду першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, усі доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі та на ведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2025 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2025 року, щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк