Провадження 3/524/279/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Гусач Олександр Миколайович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, ІПН суду не відомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 10.12.2024 року о 21-34 год. у м. Кременчуці по пр-кту. Полтавському, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO T13110» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 10.12.2024 рухався по пр-кту. Полтавському на автомобілі «DAEWOO T13110» д.н.з. НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції. Він є особою з інвалідністю з дитинства. Має вади слуху, про що повідомив працівників поліції. Після того як йому виписали штраф подумав, що може їхати, однак працівники поліції почали вести мову про необхідність проведення огляду. Він не зрозумів який саме огляд треба проходити. Спочатку погодився, потім подумав що мова йде про огляд ВЛК у воєнкоматі та сказав, що йому не потрібно це робити. Зателефонував матері. Хотів щоб з нею поспілкувались працівники поліції, однак ті відмовились. Одразу ж після того як на нього склали протокол і на місце приїхали родичі , поїхав у КНП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» де пройшов огляд на стан сп`яніння. Наркотичних засобів ніколи не вживав. Крім того, зазначив, що його ще зупиняли працівники поліції та він у їх присутності проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння. Ознак сп`яніння у нього не виявляли.

Захисник адвокат Кожарін С.В. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП про що подав відповідне письмове клопотання. Також долучив до матеріалів справи копію довідки про наявність інвалідності у ОСОБА_1 , висновок лікаря №318/1 та медичний огляд до нього, а також копію висновку щодо результатів огляду на стан сп`яніння від 24.01.25.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що працює поліцейським БПП в м. Кременчук. 10.12.2024 року о 21-34 год. у м. Кременчуці по пр-кту Полтавському зупинили за порушення вимог ПДР транспортний засіб «DAEWOO T13110» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення запропонувала водієві пройти огляд у лікаря нарколога. Від проходження огляду водій відмовився. Які ознаки сп`яніння виявила у водія не пам`ятає. Пам`ятає, що водій приносив телефон та просив поговорити з мамою. На запитання захисника пояснила, що не лікар, а ознаки сп`яніння виявляє за своїм внутрішнім переконанням.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що працює командиром взводу БПП в м. Кременчук. 10.12.2024 року о 21-34 год. у м. Кременчуці по пр-кту Полтавському зупинили за порушення вимог ПДР транспортний засіб «DAEWOO T13110» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . У водія були вади, порушення мови. Ознаки сп`яніння він не виявляв, це робила напарниця. На запитання захисника відповів, що порядок виявлення ознак нічим не передбачений та у кожного поліцейського своя методика виявлення ознак сп`яніння. Також пояснив, що йому здавалось що ОСОБА_1 взагалі не розуміє що відбувається, доводилося по декілька разів повторювати вимоги до водія.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка лікар ОСОБА_4 пояснив, що працює в КНП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування». 10.12.2024 року перебував на чергуванні та до нього близько 22 год. 15. хв.. звернувся ОСОБА_1 , який просив провести огляд на визначення стану сп`яніння. ОСОБА_1 прибув разом із мамою, оскільки має вади слуху. Він провів візуальний огляд ОСОБА_1 . За результатами огляду ознак наркотичного сп`яніння в тому числі і тих таких, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не виявив. Після цього ОСОБА_1 здав біологічну речовину-сечу для проведення лабораторного дослідження. Результат тестування показав відсутність заборонених речовин у сечі водія. За результатами огляду надав відповідний висновок.

Вислухавши захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, переглянувши долучений до справи відеозапис, приходжу до наступних висновків.

У п.2.5.Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно п.п. 3.7, 3.12, 3.13 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою регламентований порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення лабораторних досліджень на визначення на наркотичного засобу або психотропних речовин у медичному закладі є обов`язкове. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук. Якщо в обстежуваної особи неможливо взяти названі зразки, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров.

Розділом Х наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Конституційний Суд у Рішенні від 30.09.2009 року №23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) зазначив: «1. Положення частини першої статті 59 Конституції України "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує».

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи такі справи і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на вказані випадки, необхідно звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Згідно з ч 2 ст.52 КПК обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: 3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.

При вирішенні питання про наявність психічних чи фізичних вад, внаслідок яких особа нездатна повною мірою реалізувати свої права, суддям доцільно керуватись п.13 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», згідно з яким під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

З досліджених матеріалів справи , зокрема копії довідки до акту огляду МСЕК №0494500, постає, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства по слуху.

Вади слуху та дикції є очевидним при спілкуванні з ним, про їх існування ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, при цьому телефонував батькам і намагався дати слухавку працівникам поліції, що було проігноровано. Те що ОСОБА_1 не зовсім розуміє вимоги працівників поліції вбачається з відеозапису, який долучений до матеріалів справи (водій постійно перепитує поліцейських, те ж саме роблять і поліцейські). Вказане підтвердив і свідок ОСОБА_3 .

З огляду на стан здоров`я ОСОБА_1 поліцейським слід було на самому початку процедури передбаченої «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» роз`яснити його право на захист та у разі потреби забезпечити присутність під час складання протоколу захисника особі з інвалідністю. При цьому більш детально та уважно роз`яснювати особі як підстави для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і порядок його проведення.

Натомість в даному випадку особа, яка оформлювала матеріали, занадто формально підійшла до даної процедури.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського постає, що поліцейська , без повідомлення про виявлення у водія ознак сп`яніння, запитує у водія чи буде він проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому зазначає, що у водія не виявлені , а будуть виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Продовжуючи спілкування з водієм поліцейська о 21-43 повідомляє, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, при цьому водій увесь час знаходиться в автомобілі та працівниками поліції дії щодо виявлення таких ознак не проводяться. ОСОБА_1 спочатку погоджується пройти огляд, потім коли поліцейська починає розповідати, що від нього вимагається, каже, що це йому робити не потрібно. О 21-46 поліцейська прямує до службового автомобіля складати протокол за відмову від проходження огляду. Інший поліцейський продовжує спілкування ОСОБА_1 , який цікавиться чи довго проходити огляд. Почувши це поліцейський також прямує до службового автомобіля, де каже своїй напарниці, що не розуміє що хоче водій. О 21-50 до службового автомобіля підходить ОСОБА_1 та просить поспілкуватись зі своєю матір`ю, однак отримує відмову в цьому. 0 21-59 поліцейські підходять до автомобіля ОСОБА_1 і зачитують протокол. В цей час ОСОБА_1 спілкується телефоном із своєю матір`ю, яка , через гучний зв`язок, повідомляє що син не зрозумів поліцейських і готовий проходити огляд на стан сп`яніння.

З долученого захисником висновку лікаря №318/1 постає, що ОСОБА_1 одразу ж після складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійно прибув до КНП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» та о 22-30 пройшов огляд у лікаря.

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду"(із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Як убачається з долученого до матеріалів справи акту огляду №318/1 від 10.12.23024 року, а також пояснень лікаря ОСОБА_4 у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, як тих що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, так і інших, установлених МОЗ і МВС, виявлено не було.

Аналізуючи представлені суду докази, підстав вважати, що ОСОБА_1 діяв умисно, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, у суду немає.

Наявні матеріали справи не містять належних та достатніх даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчиняв дії спрямовані на ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексута не може бути перекладено на суд.

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим,

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Отже, суд не може припускати, що певну обставину доведено. Факт або стався, або його не було. Якщо у суду залишаються сумніви, слід застосовувати правила про розподіл тягаря доведення. Якщо особа, на яку покладено тягар, належним чином його не виконала, факт вважається таким, що не доведений.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях , в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене та на зазначений конституційний припис, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 266 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 діб до судової палати Полтавського апеляційного суду в кримінальних справах через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Олександр ГУСАЧ