П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.5, ст. 121, ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 126 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли справи про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП (справа №308/134/25 пров. 3/308/93/25) за ч.1 ст. 126 КУпАП ( справа № 308/132/25 пров. 3/308/92/25), ч.2 ст. 126 КУпАП (308/131/25 пров. 3/308/91/25) з огляду на вказане, те що зазначені адміністративні правопорушення вчинені однією особою, вважаю за доцільне проводити спільний розгляд справ.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206832 від 27.12.2025 вбачається, що 27.12.2024 о 23:17:00 м. Ужгород, вул. Нова, 8, Гуляш керував ТЗ без чинного полісу ОСЦПВ, ТЗ було зупинено за порушення ПДР а саме водій був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР , Відсутність у водія поліса обов. цив.прав.відсутності власників наземних ТЗ. Відповідальність передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206818 ВІД 27.12.2025, вбачається, що 27.12.2024 о 23:17:00 м. Ужгород, вул. Нова, 8, Гуляш керував ТЗ не маючи права керування таким ТЗ чим порушив п.2.1.а. ПДР- Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, відповідальність передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206824 від 27.12.2025 вбачається, що 27.12.2024 о 23:17:00 м. Ужгород, вул. Нова, 8, водій керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки чим порушив п. 2.3.в. ПДР Поруш. правил користування ременями безпеки. Відповідальність передбачена ч.5 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 , на розгляд справи повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань не подавав, про причини неявки не повідомляв. Інформація про дату та час про розгляд справи, а також оголошення щодо його виклику у судове засідання розміщена на веб-порталі Судової влади України, на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//. Останнього згідно протоколів про адміністративні правопорушення повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Суд, приймаючи до уваги неодноразову неявку особи, що притягається до відповідальності, яку розцінює як штучне затягування процесу, з метою уникнути відповідальність за скоєне правопорушення, враховуючи достатність зібраних матеріалів по справі, у відповідності до ст. 268 КУпАП, розглядає справу за відсутності особи, участь якої відповідно до положень частини 2 зазначеної статті не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Також, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зміст протоколів про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№206824 від 27.12.2025 вбачається, що у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він 27.12.2024 о 23:17:00 м. Ужгород, вул. Нова, 8, керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки чим порушив п. 2.3.в. ПДР Поруш. правил користування ременями безпеки. Відповідальність передбачена ч.5 ст. 121 КУпАП.

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами., та тягне за собою накладення штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.3в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними те не перевозити пасажирів, не пристебнутих ремнями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю,фізіологічні яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортирних засобів;

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення: протоколом по адміністративне правопорушення серії ЕПР1№206824 від 27.12.2025; розпискою про залишення ТЗ на зберігання; відеозаписом із боді-камери поліцейського (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206832 від 27.12.2025, у вину ОСОБА_1 ставиться те, що він вбачається, що 27.12.2024 о 23:17:00 м. Ужгород, вул. Нова, 8, керував ТЗ без чинного полісу ОСЦПВ, ТЗ було зупинено за порушення ПДР а саме водій був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР , Відсутність у водія поліса обов. цив.прав.відсутності власників наземних ТЗ. Відповідальність передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.2.1ґ ПДР: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, його вина підтверджується: протоколом по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206832 від 27.12.2025; розпискою про залишення ТЗ на зберігання; відеозаписом із боді-камери поліцейського (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206818 від 27.12.2025, вбачається, що у вину ОСОБА_1 ставиться те, що він 27.12.2024 о 23:17:00 м. Ужгород, вул. Нова, 8, керував ТЗ не маючи права керування таким ТЗ чим порушив п.2.1.а. ПДР- Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, відповідальність передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог п.2.1 а ПДР Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частино 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за кКерування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином є всі правові підстави для визнання вищенаведених доказів належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206818 від 27.12.2025; відеозаписом із боді-камери поліцейського (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Слід констатувати, що своїм правом бути присутнім при розгляді в суді останній не скористався, на виклик суду, будучи повідомленим належним чином, не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень не подавав.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Згідно положень ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 на час вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень не виповнилося вісімнадцяти років, мав повних 16 років, відомостей про те, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Неповнолітнім ОСОБА_1 вчинено правопорушення, яке підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст.9 КУпАП.

З огляду на обставини справи суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідним є накладення адміністративного стягнення.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП, яке підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст. 9 КУпАП.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду.

Частиною другою статті 36 КУпАП передбачено, що, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд враховує, що:

санкцією ч.5 ст. 121 КУпАП передбачено тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

санкцією ч.1 ст. 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

санкцією ч.2 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує особу правопорушника якому виповнилося 16 років, те що він не має самостійного доходу, правопорушення вчинив вперше (доказів іншого суду не надано) обставини визначені ч.2 ст. 33 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП. Обставин, що обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 13КУпАП: до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Під час розгляду справи у суді з урахуванням наведених норм Закону в сукупності також враховано характер вчинених правопорушень, що вони є суспільно небезпечними і разом з тим не спричинило суттєвої шкоди суспільним та державним інтересам, негативних наслідків не настало; також узято до уваги особу правопорушника, який є неповнолітнім, відсутність даних, які вказують про наявність у ОСОБА_1 , самостійного заробітку, відсутності відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, тому суд, як з метою прийняття справедливого судового рішення у даному конкретному випадку, так і з метою виховання особи в дусі додержання Законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, приходить до переконання, що до ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.13, 24-1 КУпАП, слід за необхідне застосувати заходи впливу у вигляді попередження.

Керуючись ст.126,121, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя,-

Керуючись ст.ст.13, 24-1, ч. 1 ст.121, ч. 1, 5 ст. 126 ч.2, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Справи про адміністративні правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП (справа №308/134/25 пров. 3/308/93/25) за ч.1 ст. 126 КУпАП ( справа № 308/132/25 пров. 3/308/92/25), ч.2 ст. 126 КУпАП (308/131/25 пров. 3/308/91/25) об`єднати в одне провадження, якому присвоїти номер справи 308/131/25 (пров. 3/308/91/25).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, захід впливу у вигляді попередження у відповідності до ст. 24-1 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош