Справа № 212/1766/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Козлов Д. О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Представниками поліції ОСОБА_1 обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП, на підставі складеного протоколу від 9 лютого 2025 року, в якому зазначено, що 9 лютого 2025 року об 15-30 год. ОСОБА_1 по вул. Федора Караманиць 16 в Покровському районі м. Кривий Ріг керував автомобілем «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_2 та після зупинки автомобіля вживав алкогольні напої, однак від проходження у встановленому законом порядку огляду на місці зупинки та у медичному закладі на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудні камери № 475623, 475838, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.10 (є) ПДР.

Особі, що притягується до адміністративної відповідальності, були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

Розгляд справи було призначено під час складання протоколу серії ЕПР1 № 242656 у приміщенні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу, про що ОСОБА_1 був повідомлений під відео фіксацію, долучену до справи та переглянуту судом. Однак незважаючи на викладене у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, тобто правопорушник не з`явився за невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (1989) відзначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Таким чином ЄСПЛ наголошує у своїх рішеннях, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене вмотивування, через ігнорування ОСОБА_1 виклику на розгляд справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про можливість за ст. 268 КУпАП розглянути справу за наявними у справі доказами у його відсутність.

У свою чергу захисник Маркіна А. В., адвокат Новак А. М., надав суду письмове клопотання про закриття провадження по справі, вказуючи, що до справи поліцейськими не додано доказів на підтвердження факту ДТП за участі водія ОСОБА_1 , відсутні докази взагалі факту керування ОСОБА_1 автомобілем того дня, який у свою чергу заперечував проти факту керування саме ним транспортним засобом 9 лютого 2025 року. Враховуючи, що доказів провини водія не було суду надано, то протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, просив суд провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити через відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що за п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно із ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП в разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом постанови - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, вбачається, що огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 3 Порядку); у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

Згідно із п. 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Натомість, вивчивши наявні матеріали справи, суд не може погодитись із доведеністю у діях ОСОБА_1 9 лютого 2025 року складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного вмотивування.

Так до складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 4 КУпАП протоколу від 9 лютого 2025 року долучено направлення та рапорт працівника поліції, який був напарником працівника поліції, який безпосередньо склав протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 4 КУпАП, де зазначено, що 9 лютого 2025 року в Покровському районі м. Кривий Ріг був зупинений ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного спяніння та після зупинки автомобіля вживав алкогольні напої, однак від проходження огляду в медичному закладі та на місці зупинки на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудні камери поліцейських.

Натомість, суд зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі №524/5741/16-а.

Також суд зауважує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи та відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи, тому з огляду на своє нейтральне становище свідок здатен об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Отже, у даному випадку рапорт працівника поліції, який був напарником працівника поліції, який безпосередньо склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимим доказом для підтвердження скоєння правопорушення особою за ст. 130 ч. 4 КУпАП.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року по справі №161/5372/17.

Суд звертає увагу на те, що за ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що до справи було надано відео матеріали за фактом складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 4 КУпАП. Так з перегляду відео файлів, що містяться на оптичному носії інформації, наданому ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно має ознаки алкогольного спяніння та відмовляється 9 лютого 2025 року на пропозицію працівників поліції від проходження медичного огляду на виявлення у нього стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Натомість, суд зауважує, що на оглянутому судом відео з нагрудних камер поліцейських, долучених до справи, не вбачається доведеності того факту, що 9 лютого 2025 року ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_2 , оскільки з долученого поліцейськими до справи відео взагалі не вбачається фіксації факту руху такого транспортного засобу, а також, що за кермом такого автомобіля перебував ОСОБА_1 , враховуючи, що він заперечував на відео факт керування ним таким автомобілем того дня.

В цьому сенсі суд зауважує, що на підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За п. 1.10 Правил дорожнього руху України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Отже, враховуючи положення наведених правових актів та наявні матеріали справи, в суді не було підтверджено факту керування ОСОБА_1 9 лютого 2025 року автомобілем «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_2 , тобто виконання ним функцій водія в розумінні п. 1.10 ПДР.

Крім того суд вказує, що відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП покладається в разі, зокрема, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Отже, суд вказує, що підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

На підставі переліченого вмотивування суд дійшов висновку, що за встановленими обставинами справи доказів керування автомобілем «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_2 саме ОСОБА_1 9 лютого 2025 року не було здобуто, тому наведені обставини дають суду підстави вважати недоведеною наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

За ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому, проаналізувавши встановлені обставини, суд вважає, що суб`єктивне сприйняття обставин події поліцейськими щодо факту скоєння ОСОБА_1 правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не було доведено об`єктивними доказами.

Отже, суд дійшов висновку, що з огляду на відсутність поза розумним сумнівом доказів порушення ОСОБА_1 положень п. 2.5 ПДР, як особою, яка керує транспортним засобом, то наявність у діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, виключається через не доведеність порушення ним вимог закону.

На підставі викладеного обґрунтування провадження у вказаній справі виключається згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за положеннями якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч. 4 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: Д. О. Козлов