Справа № 522/966/25
№ 3/522/1036/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., при секретарі Крохмаль О.М., за участю захисника Олексієнко М.С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Південного міжрегіонального управління відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора КУ «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно директора КУ «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді» ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №ПД/ОД/571/103/П/ПТ від 13.01.2025р., ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора Комунальної установи «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді» (далі Установа) згідно акту перевірки від 13.01.2025 №ПД/ОД/571/103, порушив вимоги законодавства про працю, а саме:

Наказом Установи від 30.09.2024 №42-к ОСОБА_2 , головного бухгалтера Установи, звільнено у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст. 36 КЗпП України, із 16 жовтня 2024, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. З наказом ОСОБА_2 ознайомлена під особистий підпис.

Відповідно до представлених адміністрацією Установи розрахунково-платіжних відомостей за серпень-жовтень 2024 року заробітна плата ОСОБА_2 за серпень 2024 виплачена 13.08.2024 та 24.08.2024, заробітна плата ОСОБА_2 за вересень 2024 (тому числі відпускні та вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку) 25.12.2024 виплачена

Нормами частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці», частини 1 статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Нормами частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 01.03.2022р. № 2136-ІХ (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2352-ІХ від 01.07.2022) (далі-Закон) визначено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Крім того, частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Враховуючи вищевикладене, під час проведення перевірки встановлене порушення ОСОБА_1 на посаді директора Установи норм частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме заробітна плата ОСОБА_2 при звільненні виплачена не на умовах визначених трудовим договором.

ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.

Захисник Олексієнко М.С. клопотала про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, виклавши свою правову позицію письмово в якій зазначила, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 є необґрунтованим, протиправним, складеним без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та він містить обставини, які не відповідають дійсності, оскільки останній діяв в межах Статуту КУ «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді» в який Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 20.08.2024 №795/A-2024 було внесено зміни, а саме змінено підпорядкування Установи та визначено органом підпорядкування Департамент цифрового розвитку, Інформаційної політики та кіберзахисту Одеської обласної державної адміністрації про які наказом №34-к від 20.08.2024 "Про запровадження змін істотних умов праці", персонально попереджено усіх працівників Установи. При цьому, лише 27 листопада 2024 року Департаментом цифрового розвитку, Інформаційної політики та кіберзахисту Одеської обласної державної адміністрації було узгоджено Статут Установи в новій редакції та 05.12.2024 подано до Юридичного департаменту Одеської обласної ради на внесення відповідних змін до реєстру. Вказані обставини стали передумовою того, що фактично виплату заробітної плати працівникам Установи, в тому числі й громадянці ОСОБА_2 , було здійснено лише 25.12.2024. Таким чином, з боку керівника були вчинені усі дії від нього залежні задля забезпечення працівників якомога швидшого отримання заробітної плати, з урахування обставин, які склались, при цьому, вказані обставини, як то зміна Галузевого Департаменту підпорядкування Установи, ніяк не залежать від керівника Установи та фактично є обставиною непереборної сили.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позицію захисника Олексієнко М.С., суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено у ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення,у відповідності до ст.10 цього Кодексу, визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України"Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Водночас, матеріали справи не містять достовірних та достатніх доказів того, що директором КУ «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді» ОСОБА_1 порушено будь-які вимоги законодавства про працю щодо виплати заробітної плати ОСОБА_2 і як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, КУ «Одеський обласний центр патріотичного виховання та організації дозвілля дітей та молоді» є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (надалі Власник) в межах повноважень, визначених законодавством України.

Установа є неприбутковою та фінансується з бюджету та інших джерел, не заборонених чинним законодавством.

Установа дотримується форм, систем та розміру оплати праці, узгоджених з Галузевим Департаментом, забезпечуючи при цьому робітникам гарантований законодавством України мінімальний розмір оплати праці, умови праці та заходи щодо їх соціального захисту.

Керівник в межах узгоджених з Галузевим Департаментом планових завдань та кошторисів самостійно вирішує питання господарської та фінансової діяльності Установи за винятком тих питань, що віднесені законодавством України та цим Статутом до компетенції Галузевого Департаменту, Власника чи уповноваженого ним органу або потребують відповідного узгодження.

Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 20.08.2024 №795/A-2024 "Про внесення змін у додаток до розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 21 квітня 2017 року №318/А-2017" (надалі Розпорядження) змінено підпорядкування Установи та визначено органом підпорядкування Департамент цифрового розвитку, Інформаційної політики та кіберзахисту Одеської обласної державної адміністрації.

На підставі розпорядження, Установою було видано наказ №34-к від 20.08.2024 "Про запровадження змін істотних умов праці", яким персонально попереджено усіх працівників Установи, Вищевказані обставини зумовили внесення змін до статутних документів Установи, зокрема, Статуту Установи.

27.11.2024 року Департаментом цифрового розвитку, Інформаційної політики та кіберзахисту Одеської обласної державної адміністрації було узгоджено Статут Установи в новій редакції та 05.12.2024 подано до Юридичного департаменту Одеської обласної ради на внесення відповідних змін до реєстру.

"B особливому режимі розрахунково-касове обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів здійснюється Казначейством та органами Казначейства з урахуванням таких особливостей:

- внесення інформації до бази даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів і одержувачів бюджетних коштів здійснюється на підставі поданої відповідним розпорядником (одержувачем) бюджетних коштів реєстраційної картки (змін до реєстраційної картки), до якої додається копія належним чином зареєстрованого (затвердженого) установчого документа (для новостворених установ), засвідчена його керівником. Розпорядники бюджетних коштів, які діють на підставі законів, розпорядчих актів Президента України, установчих документів не подають.

Реєстрація розпоряджень про зупинення операцій з бюджетними коштами здійснюється в установленому законодавством порядку /п.20 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану", затвердженого Постановою КМУ від 09.06.2021 №590 (надалі Порядок №590)/

Таким чином, відсутність статутних документів приведених до відповідності змінам, які настали, є обставиною, за якою місцеве управління Державної казначейської служби не може здійснити розрахунково-касове обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

Установа діє згідно норм Конституції України, норм чинного законодавства, Статуту, розпоряджень та рішень Галузевого Департаменту, а саме Департаменту цифрового розвитку, Інформаційної політики та кіберзахисту Одеської обласної державної адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації.

Установа є бюджетною організацією, неприбутковою та фінансується органами Державного казначейства на підставі поданих відомостей на перерахування коштів.

Перерахування коштів на виплату заробітної плати працівникам Установи також здійснюється на підставі поданих відповідних відомостей та перераховуються на спеціальних рахунок Установи з якого відбувається перерозподіл отриманих з державного казначейства коштів на сплату заробітної плати.

Згідно Порядку №590, у разі настання змін в реєстраційній картці розпорядника (одержувача) бюджетних коштів, розпорядник зобов`язаний подати копії документів, засвідчені в установленому порядку, які підтверджують такі зміни.

Починаючи з 20.08.2024 по фактичну дату підписання нової редакції Статуту Установи, Установа фактично була позбавлена можливості забезпечити працівників вчасного отримання заробітної плати.

Отримавши узгоджений Статут Установи в новій редакцій, керівник, як уповноважена особа, 05.12.2024, подав заяву про внесення змін до реєстру юридичних осіб з відповідними додатками.

09.12.2024 було отримано виписку, якою зафіксовано внесення змін до реєстру та керівник подав відповідні відомості та копії статутних документів до місцевого управління Державної казначейської служби.

Доводи захисника про те, що вищевказані обставини стали передумовою того, що фактично виплату заробітної плати працівникам Установи, в тому числі й громадянці ОСОБА_2 , було здійснено лише 25.12.2024, є слушними.

Таким чином, з боку керівника були вчинені усі дії від нього залежні задля забезпечення працівників отримання заробітної плати, з урахування обставин, які склались, при цьому, вказані обставини, як то зміна Галузевого Департаменту підпорядкування Установи, ніяк не залежать від керівника Установи та фактично є обставиною непереборної сили.

Згідно ч.3 ст. 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому слід зауважити про те, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суддя вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

За приписами положень КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально- правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, шо узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До висунутого обвинувачення як нормами кримінального процесуального закону, так і нормами адміністративного законодавства висуваються певний ряд вимог, в тому числі і щодо конкретності цього обвинувачення.

Суддя застосовує також загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення від 21.07.2011 року, у справі «Коробов проти України», ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, не надано, винуватість особи у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, що тягне за собою закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221,247, 268, 283- 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя: