Справа № 369/1135/25
Провадження № 3/369/2468/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.03.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Перекупка Ганна Анатоліївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з СРПП ВП Фастівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №639464 від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 173-2 КУпАП, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме психологічного характеру.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, проти протоколу заперечила та надала пояснення, що протиправних дій по відношенню до свого сина не вчиняла, зазначила, що 23.11.2024 року знімала відеозаписи лише з метою підтвердження (фіксування) стану дитини, оскільки малолітній ОСОБА_2 не бажав зустрічатися з батьком, зокрема і через свій стан здоров`я, та боявся батька, оскільки останній наполягав на зустрічі (прибув до місця перебування сина та телефонував йому). ОСОБА_1 пояснила, що відеозапис знімала для органу опіки та піклування та для поліції, яку викликала в той час. ОСОБА_1 зазначила, що не надавала вказані відеозаписи для огляду невизначеному колу осіб.

Захисник Тригуб А.Ю. в судовому засіданні проти протоколу заперечив та просив провадження у справі закрити з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, про що надав відповідне клопотання з додатками. Захисник вказував на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на те, які саме діяння визначено як психологічне насильство над малолітнім, дата вчинення психологічного насильства, а також не визначено самого потерпілого. Також захисник пояснив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 триває процес розлучення, крім того, на розгляді в суді також перебувають позовні заяви про поділ майна подружжя, а також позови обох батьків про визначення місця проживання дитини. Разом з тим, зазначив, що відповідно до рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 12.12.2024 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник Тригуб А.Ю. також заявив клопотання про виклик для допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 в судове засідання 04.03.2025 не з`явився, проте в попередніх судових засіданнях підтвердив обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що родина спільно проживала до середини жовтня 2024 року. Пояснив, що розшукував свого сина, оскільки йому невідомо було місце перебування останнього, зазначав, що сина від нього переховувала мати, тому 20.11.2024 року звернувся до поліції із заявою про викрадення дитини. На підтвердження добрих відносин із сином надав до суду аудіо запис розмови з ним по телефону. Зазначав, що відеозаписи, які зняті ОСОБА_1 вказують на психологічний тиск з боку матері на малолітнього сина.

Представник ОСОБА_4 просила призначити у справі судово-психологічну експертизу, оскільки вважає, що для аналізу відеозаписів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення необхідні спеціальні знання у галузі психології, і проведення експертизи є необхідним для встановлення складу правопорушення в діях ОСОБА_1 . Крім того, представник ОСОБА_4 зазначала, що жодна заява ОСОБА_1 про вчинення щодо неї домашнього насильства з боку ОСОБА_3 не знайшла свого підтвердження. Також ОСОБА_4 вказувала, що з оглянутого відеозапису вбачається, що мати залякує дитину своїм коментарем та здійснює відео фіксацію дитини у спідній білизні, що є для дитини стресом, тому вказані дії матері ОСОБА_1 вважає проявом психологічного насильства.

ОСОБА_1 та її захисник заперечили проти клопотання про призначення судово-психологічної експертизи з підстав його необґрунтованості.

В судовому засіданні розглянуті докази, що є у матеріалах справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 639464 від 20 грудня 2024 року, рапорт про надходження повідомлення від 17.12.2024 року, заява про вчинення адміністративного правопорушення від 16.12.2024 року, відео на цифровому носії, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, копія акту обстеження умов проживання від 16.12.2024 року, лист Боярського академічного ліцею «Гармонія» № 02.01.10/27 від 25 листопада 2024 року, пояснення ОСОБА_1 від 20.12.2024 року, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 20.12.2024 року, консультативний висновок спеціаліста від 23.11.2024 року.

Крім того, суд дослідив документи надані стороною захисту, додані до клопотання про закриття провадження у справі, а також документи надані ОСОБА_3 та його представником Каменською Я.П., додані до клопотання про призначення судово-психологічної експертизи та письмових пояснень у справі.

З урахуванням наявної сукупності доказів у справі та доводів сторони захисту щодо виклику та допиту малолітнього потерпілого, думки інших учасників, суд, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, оскільки відсутня доцільність такого допиту, стороною захисту не доведено, що певні обставини відомі лише малолітньому потерпілому та що ці обставини не можуть бути встановлені іншим способом.

Крім того, в судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи як необґрунтованого, оскільки наявних доказів в матеріалах справи достатньо для встановлення всіх обставин справи та з`ясування всіх питань, визначених ст. 280 КУпАП.

Так, статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (частина перша ст. 8 КУпАП).

Разом з тим, суд зазначає, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення від 20.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 року № 3733-IX, тому при складанні вказаного протоколу посадова особа всупереч вимогам ч. 1 ст. 8 КУпАП допустила помилку щодо застосування норми КУпАП, за якою кваліфікувала дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, на момент фіксації події на відео та звернення ОСОБА_3 із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, діяла норма ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в редакції Закону України № 1604-IX від 01.07.2021, яка передбачала відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Разом з тим, суд не виходить за межі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство по відношенню до малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно зі статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, не має достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , враховуючи її пояснення і доводи сторони захисту, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення домашнього насильства стосовно малолітнього сина. При цьому, пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні щодо характеру відеозаписів та мети такої фіксації стану дитини не спростовані, суду не надано доказів використання відеозапису ОСОБА_1 з метою порушення прав дитини. З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів та іншої сукупності доказів не встановлено факту психологічного насильства (впливу, тиску, приниження тощо) по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 з боку матері ОСОБА_1 та доказів такого під час судового розгляду не здобуто.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 173-2, пунктом 1 частини першої статті 247, статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення України

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Г. А. Перекупка