Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/80/25
Провадження № 3/670/56/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року селище Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Голуб О.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює керівником Селянського (фермерського) господарства «Заславське» (податковий номер 30849778), за ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 231/10/22-01-04-04-11, складеного 04.02.2025 головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб у галузі сільського господарства управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Хмельницькій області Кустіцькою А.М. за результатами камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб по строку сплати 02.12.2024 по Віньковецькій селищній територіальній громаді Селянським (фермерським) господарством «Заславське», податковий номер 30849778, податкова адреса платника податків Україна, 32507, Хмельницька область, Віньковецький район, с. Подолянське, вул. Козацька, 61-/3, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП за те, що перебуваючи на посаді керівника Селянського (фермерського) господарства «Заславське» вчинив правопорушення - несвоєчасне подання посадовою особою підприємства платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податків, а саме порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб по строку сплати 02.12.2024 по Віньковецькій селищній територіальній громаді (платіжне доручення № @2PL498162 від 27.12.2024), чим порушено п. 287.3 ст. 287 з урахуванням ст. 102 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями. Дата, час і місце вчинення порушення 27.12.2024 по Віньковецькій селищній територіальній громаді.

На підтвердження вини ОСОБА_1 податковим органом суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення № 231/10/22-01-04-04-11 від 04.02.2025 фабула якого викладена вище;

- акт про результати камеральної перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати на землю з юридичних осіб №682/22-01-04-04-10/30849778 від 15.01.2025, відповідно до висновку якого встановлено порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб по строку сплати 30.08.2024 згідно поданої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2024 рік №108670096 від 18.02.2024 по Віньковецькій селищній громаді, що встановлені пунктом 287.3 статті 287 з урахуванням статті ст. 102 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями;

- повідомлення керівнику Селянського (фермерського) господарства «Заславське» ОСОБА_1 «Про запрошення платника податків до органів державної податкової служби» №86/10/22-01-04-04-14 від 16 січня 2024 року;

- акт про неявку до контролюючого органу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від 04.02.2025 №227/10/22-01-04-04-11;

- докази надіслання зазначених вище документів на адресу Селянського (фермерського) господарства «Заславське».

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що сплату здійснює вчасно, протягом року під кінець кожного місяця.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України.

Положеннями статті 44 ПК України встановлені вимоги підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Беручи до уваги наведене вище, суд з`ясовує всі обставини справи на підставі поданих доказів та здійснення їх дослідження за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому у процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення.

Повнота і цілісність цієї системи є необхідною умовою для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є правопорушенням.

Диспозиція частини першої статті 163-2 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суд звертає увагу, що у складеному відносно ОСОБА_1 , протоколі про адміністративне правопорушення зазначено граничний період строку сплати податкового зобов`язання з орендної плати 02.12.2024 не відповідає періоду строку сплати зазначеному у висновку акта перевірки - 30.08.2024.

Окрім того, згідно акта перевірки, що міститься в матеріалах справи, зокрема в таблиці №1 акта перевірки вбачається лише граничний термін сплати орендної плати 30.07.2024 (фактична оплата 28.08.2024).

Отже, акт камеральної перевірки не може бути належним доказом у справі, оскільки не підтверджує обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

За даних розбіжностей в матеріалах адміністративної справи не вбачається у чому конкретно полягають порушення, за який період оплати та чим підтверджено порушення викладенні в проколі про адміністративне правопорушення, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , чим порушується право останнього на захист.

Убачається, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення містить лише посилання на акт про результати камеральної перевірки, в якому відсутні порушення зазначені в проколі про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи також не подано докази оплати, зокрема платіжного доручення про сплату узгодженої суми податкового зобов`язання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті самого правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Отже, за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , які підтверджені належними доказами, з огляду на долучення як доказу до протоколу лише акта перевірки в якому містяться розбіжності з протоколом, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у діях його складу, а саме об`єктивної сторони правопорушення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, дослідивши конкретні обставини адміністративного правопорушення, керуючись принципом презумпції невинуватості суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 1, 7, 9, 163-2, 247, 251, 254, 256, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.Є. Голуб