Справа № 188/29/25
Провадження № 3/188/585/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року с-ще Петропавлівка

Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіна О.М., розглянувши матеріали відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 вид.27.08.2018 р., працюючої ШУ «ЮВІЛЕЙНА» охоронцем,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу серії ВАД №181300 від 30.12.2024 року, 30.12.2024 року близько 15.30 год гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння в ході сварки зі своїм чоловіком гр. ОСОБА_2 ображала нецензурною лайкою чим вчинила психологічне насильство в сім`ї та скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена про розгляд справи, що підтверджується її підписом у вищевказаному протоколі, за допомогою СМС-повідомлення та з повідомленням на офіційному веб-порталі Судової влади в розділі «розгляд засідань» по Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області, причини неявки суду не повідомила, від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

Станом на 06.03.2025 року від ОСОБА_1 до суду не надійшло будь яких пояснень, сама до суду не з`явилася, вважаю можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення у її відсутність.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушеня, заяву потерпілого та його пояснення, письмове пояснення ОСОБА_1 , копію протоколу серії ВАД №181301 від 30.12.2024р. складеного на ОСОБА_3 , копію рапорту чергового ВП №4, приходжу до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В протоколі не зазначені свідки, які б могли підтвердити факт вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 .

Відповідно до копії протоколу чергового ВП №4 та письмових пояснень ОСОБА_3 сварка з ОСОБА_1 дійсно мала місце, в ході сварки вони обопільно ображали один одного, дружина як зазначив заявник, провокувала його на нанесення їй тілесних ушкоджень. З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що після сварки з чоловіком вона займалася домашніми справами, потім приїхала поліція, яку викликав чоловік.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Під психологічним насильством, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Провокація, як зазначив потерпілий, на нанесення їй тілесних ушкоджень, відсутність погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи не є складом правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень потерпілого він зазначив, що у сестри ОСОБА_1 , до якої заходила його дружина, проживає військовий і потерпілий намагався з`ясувати, чи спілкувалась вона з військовим, після чого вони посварились і ображали один одного нецензурною лайкою.

Враховуючи, що ОСОБА_1 та потерпілий до суду додаткових пояснень, заяв та клопотань не надали, не вбачаю існування обов`язкової ознаки складу правопорушення, а саме, можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що склад правопорушення та факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 287 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено Дніпровським апеляційним судом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна