Справа №: 452/33/25
П О С Т А Н О В А
27 лютого 2025 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Галин В.П., за участю захисника Медвіль В.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, жителя АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
03.01.2025 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшли адміністративні матеріали відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 206023 від 27.12.2024 року зазначено, що 26.12.2024 року о 23 год. 25 хв. в м. Самбір по вул.Перемишльська, 85, Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру 1697, чим порушив п.2.5 ПДР.
31.01.2025 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Медвідь В.О. подано до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначає, що в даному протоколі працівники поліції прийшли до категоричного висновку, що автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 26.12.2024 року керував саме ОСОБА_1 , а не будь - яка інша особа, і доказів долучених до матеріалів справи № 452/33/25 достатньо для доведення вини останнього.
Із долучено до адмінматеріалів єдиного відеозапису події тривалістю 1:07 хв. (будь - яких інших відеозаписів матеріали судової справи за № 452/33/25 не містять) вбачається, що 26.12.2024 року працівники патрульної поліції о 23:24:36 год. рухаються позаду автомобіля Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 , вмикають проблискові маячки, в результаті чого автомобіль Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 вмикає правий поворот та зупиняється на обочині дороги, де із правої передньої сторони пасажирського місця виходить фізична особа чоловічої статі, а натомість, з лівої передньої сторони водійського місця відчиняються двері, де чітко видно те, що за кермом перебуває дівчина із довгим волоссям. Будь - яких інших фізичних осіб, окрім двох працівників поліції, фізичної особи чоловічої статі, яка вийшла з автомобіля із правої передньої сторони пасажира та фізичної особи жіночої статі, яка перебувала за кермом, матеріали єдиної відеофіксації тривалістю 1:07хв. не містять.
Відтак, із вищенаведеного чітко прослідковується той факт, що ОСОБА_1 26.12.2024 року о 23:25:00 год. в м. Самборі по вул. Перемишльська, 85 (згідно протоколу) не перебував та не міг перебувати за кермом (а тим більше здійснювати рух як водій) автомобіля Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки останній перебував на місці пасажира на правому передньому місці, а за кермом перебувала фізична особа жіночої статі
Більше того, із абз. 3 Рапорту сержанта поліції Ю.Терлецького від 27.12.2024 року вбачається, що «26.12.2024 року о 23:25 год. проїжджаючи по вул.Перемишльська м. Самбора Львівської області було виявлено автомобіль марки Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не був пристебнутим ременем пасивної безпеки, а відтак, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу».
Разом з тим, вказані твердження викладені у Рапорті від 27.12.2024 року не витримують абсолютно жодної критики та є недопустимим доказом виходячи із такого.
Як вбачається із єдиного відео тривалістю 1:07 хв. 26.12.2024 року, працівники патрульної поліції о 23:24:36 год. рухаються позаду автомобіля Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 . а відтак, їдучи позаду автомобіля у темну пору доби, ні фізично, ні практично, ні гіпотетично не можливо побачити чи пристебуний водій даного транспортного засобу, чи ні. Здійснюючи рух позаду автомобіля Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_2 , не можливо побачити хто саме сидить за кермом даного транспортного засобу, фізична особа чоловічої чи жіночої статі.
Із долученого до Протоколу єдиного відеозапису тривалістю 1:07 хв., відомо, що всупереч вимогам ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками поліції не проінформовано ні ОСОБА_1 , ні фізичну особу жіночої статі, яка перебувала за кермом автомобіля про причину зупинки транспортного засобу з детальним описом зупинки. Тому, вимога поліцейського пред`явити ОСОБА_1 документи, в тому числі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є неправомірними, а підстава зупинки автомобіля Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 є надуманою та не відповідає вимогам ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, враховуючи те, що поліцейський належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факт порушення Правил дорожнього руху, а також не підтвердив та не обгрунтував інформацію, що свідчить про причетність ОСОБА_1 або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або інформації, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, законні підстави для здійснення контролю за наявністю у ОСОБА_1 або ж іншої фізичної особи жіночої статі права користування транспортним засобом чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу були відсутні.
Серед іншого необхідно вказати, що п. 3.5 розділу 111 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Долучений працівниками поліції до матеріалів справи відеозапис тривалістю 1:07 хв. є неповним, не відображає самого оформлення матеріалів справи. Таким чином, під час оформлення матеріалів справи, працівниками поліції були допущені порушення вищевказаної Інструкції, що також повністю виключає вину ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за що передбачене покарання за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушеннями, а саме не додано жодних доказів факту зупинки транспортного засобу працівниками поліції в порядку ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», відсутності факту та доказів перебування ОСОБА_1 за кермом даного транспортного засобу та керування останнім, категоричне заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, вважають, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, просить суд закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 206023 від 27.12.2024 року, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заперечив викладене у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що не керував транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах. Пояснив, що числа вказаного у протоколі він перебував у салоні автомобіля на пасажирському сидінні, а за кермом вказаного автомобіля перебувала дівчина. Автомобіль зупинили працівники поліції, він не відмовлявся від проходження огляду, оскільки вони його про це навіть не запитували.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Медвідь В.О. в суді підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі, яке просив задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, слід дійти такого висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.п. а) п. 2.9 Постанови передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення: якщо транспортний засіб перебуває в розшуку: якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо- транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв: якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.
У протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 206023 від 27.12.2024 року зазначено, що 26.12.2024 року о 23 год. 25 хв. в м. Самбір по вул.Перемишльська, 85, Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру 1697, чим порушив п.2.5 ПДР.
При перегляді відеозапису з`ясовано, що зйомка є епізодичною, без звуку та не висвітлює всіх обставин. Вбачаються порушення вимог п.п.4,5 Розділу П Інструкції №1026, при цьому свідків, у зв`язку з неможливістю проведення відеофіксації, залучено не було.
Слід зазначити, що Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Згідно п.п.4,5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Примусове виключення відеореєстраторів забороняється.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Із долучено до адмінматеріалів єдиного відеозапису події тривалістю 1:07 хв. відомо, що 26.12.2024 року працівники патрульної поліції о 23:24:36 год. рухаються позаду автомобіля Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 , вмикають проблискові маячки, в результаті чого автомобіль Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 вмикає правий поворот та зупиняється на обочині дороги, де із правої передньої сторони пасажирського місця виходиться фізична особа чоловічої статі, а натомість, з лівої передньої сторони водійського місця відчиняються двері, де чітко видно те, що за кермом перебуває дівчина. Будь - яких інших фізичних осіб, окрім двох працівників поліції, фізичної особи чоловічої статі, яка вийшла з автомобіля із правої передньої сторони пасажира та фізичної особи жіночої статі, яка перебувала за кермом, матеріали єдиної відеофіксації не містять.
Із долученого до протоколу рапорту сержанта поліції Ю.Терлецького від 27.12.2024 року відомо, що в даному рапорті зазначено про те, що водій автомобіля марки Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 не був пристебнутим ременем пасивної безпеки, а відтак, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу.
Чинним законодавством України передбачена адміністративна відповідальність (ч. 5 ст. 121 КУпАП) за порушення правил користування ременями безпеки, однак, матеріали судової справи за № 452/33/25 не містять будь-якого іншого протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 .
Крім цього, пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону №580 - VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, п.п. 1, 3 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі № 161/7068/16-а, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо законних підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Наявні дані відеофіксації не підтверджують викладені у протоколі обставини. Із переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейський належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факт порушення Правил дорожнього руху, а також не підтвердив та не обгрунтував інформацію, що свідчить про причетність ОСОБА_1 або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або інформації, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Наведений відеозапис є не повним, не відображає оформлення матеріалів справи.
Отже, матеріали даної адміністративної справи не містять доказів, які б свідчили, що транспортним засобом марки Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 26.12.2024 року о 23:25 год. керував ОСОБА_1 , як і не містить жодних доказів законності зупинки даного транспортного засобу з підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», то відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, складені працівниками поліції, а саме: акти огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія, тощо.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинку автомобіля, де б він перебував за кермом, працівниками поліції. Дані відеозапису чітко відображають, що ОСОБА_1 перебував у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля перебувала фізична особа жіночої статі. Матеріали справи не містять документального підтвердження причини зупинки працівниками поліції зазначеного автомобіля. Також на наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутні дані, які б вказувати про відмову, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Не зафіксовано факт складення протоколу та долучених до нього документів.
Із огляду на викладене, оскільки наданий до суду відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції виготовлений із порушенням Інструкції, його слід вважати таким, що не може бути належними і допустимими доказами винуватості у справі.
Рапорт інспектора поліції від 27.12.2024 року не підтверджує однозначно факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки містить суперечливі дані і не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, тому до уваги не може бути прийнятий.
Диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 206023 від 27.12.2024 року, акт та направлення від 26.12.2024 року, суд не має підстав прийняти як доказ винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП, як такі що складені всупереч нормам закону.
Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року по справі № 1-34/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).
За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, в справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би беззастережно вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не підтверджується, ні протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №206023 від 27.12.2024 року, ні долученими до нього документами.
Відтак, беручи до уваги викладені обставини, суд доходить висновку, що клопотання, подане захисником-адвокатом Медвідь В.О. є обґрунтоване та підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови буде складено 04.03.2025 року.

Суддя