Провадження № 33/824/798/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Петрика В.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04.11.2024 року приблизно о 13 год. 00 хв. в м. Києві на вул. Відпочинку, 11, керував транспортним засобом «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, неприродня блідість. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника Петрика В.В. вказано, що постанова судді є незаконною, а тому підлягає скасуванню. На обґрунтування доводів захисник зазначив, що працівниками поліції було допущено суттєві процесуальні порушення, та їх дії не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння. Вказав, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та що огляд не було проведено з незалежних від нього причин. Також захисник вказав, що на порушення практики ЄСПЛ та ч. 1 ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про день, час та місце судового засідання, що позбавило його права на захист та порушило змагальність судового процесу. Додатково вказав, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права керування, однак останній і так не мав такого права, оскільки лише проходить навчання на отримання посвідчення водія, а також просив врахувати, що порушник є особою з інвалідністю та ветераном війни. За таких обставин просить суд оскаржуванупостанову скасувати.

ОСОБА_1 та йогозахисник, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка, в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки не повідомили.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Петрика В.В. до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, однак його не було проведено з незалежних від ОСОБА_1 причин, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. З відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, на якому рухався ОСОБА_1 . Провівши перевірку його документів працівники поліції також виявили в нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, неприродня блідість, про що йому було повідомлено. На запитання працівників поліції про вживання наркотичних засобів ОСОБА_1 повідомив про те, що курив вчора, а також що не має посвідчення водія. На пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я відповів відмовою. Після роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду відповів що йому зрозуміло. Працівники поліції також роз`яснили ОСОБА_1 його права, що передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення. Відтак, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення судом першої інстанції про дату та час проведення судового засідання та проведення розгляду справи судом без участі ОСОБА_1 , то слід зазначити, що право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені про дату та час розгляду справи під розписку в залі суду, однак до суду апеляційної інстанції не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи чи проведення засідання в режимі відеоконференцзв'язку та заяв із зазначенням поважності причин неявки до суду на момент розгляду справи не надходило.

Посилання захисника на те, що суд позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, якого останній не мав, суд до уваги не приймає, оскільки особи, які керують транспортними засобами без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія і допустили правопорушення у сфері дорожнього руху, створюють підвищену суспільну небезпечність, а тому запобігальна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому випадку буде відповідати меті адміністративного стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 рокущодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Петрика В.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька