ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5983/24

провадження № 3/0285/201/25

06 березня 2025 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., при секретарі судового засідання Касянчук І. В.,

з участю:

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

його адвоката Василюка А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця селища Каланчак, Каланчакського району Херсонської області,

який проживає в АДРЕСА_1 ,

не працює,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 15.11.2024 о 16:05 год в с Мала Цвіля Звягельського району Житомирської області по вул Центральній, 7 керував мопедом Honda Dio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер та в найближчому лікувальному закладі відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що мопед вів у руках на ремонт, бо він не працював. Від огляду відмовився, оскільки не керував того дня транспортним засобом.

Постанову поліцейського про притягнення його в той день до адміністративної відповідальності за ст.ст.121, 126 КУпАП не оскаржував, а штраф сплатив, бо боявся, що він збільшиться вдвічі. Поліцейським казав, що їхав на мопеді лише тому, що був сильно п`яний і не розумів, що говорить.

Його адвокат зазначив, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, так як ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у час, вказаний у протоколі, а лежав обабіч дороги поруч із непрацюючим мопедом. Тобто, він не є водієм в розумінні ст.130 КУпАП, а є пішоходом. Просив закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Також адвокат вважав, що зі сторони працівників поліції на ОСОБА_1 здійснювався тиск.

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів п.1 ст.247 КУпАП України.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до змісту ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного... сп`яніння...(спільний наказ МОЗ та МВС №1452/735 від 09.11.2015) визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174376 від 15.11.2024;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 в лікарні не проводився в зв`язку з відмовою останнього;

даними диску з відеозаписом з фіксацією на ньому відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Аналізуючи останній, безсумнівно є всі підстави вважати, що пояснення сторони захисту щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом в день, час та місці, зазначені у протоколі, суперечать дійсним обставинам справи. Так, відео розпочинається з того, що ОСОБА_1 лежить обабіч проїзної частини дороги поруч із мопедом, при цьому його стан дозволяє стверджувати, що він перебував у стані сильного спяніння, оскільки не тримався на ногах, мова його була нечітка. На запитання поліцейських, які ставились ОСОБА_1 впродовж всього часу оформлення матеріалів, чому він в нетверезому стані керує мопедом, відповідав, що «психанув» і справді їхав на мопеді, просив вибачення, пояснював, що також колись працював у правохоронних органах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив того факту, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в лікарні, пояснюючи це тим, що він не керував транспортним засобом. Разом з тим, слід зауважити, що він ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, і відмовився поставити свій підпис та надати будь-які пояснення по суті правопорушення, тобто не скористався своїм правом висловити відповідне заперечення.

Його доводи відносно того, що він не керував мопедом, спростовуються окрім вище перерахованих доказів, також копією постанови поліцейського серії ББА №252606 від 15.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.ч.1,2 ст.126 КУпАП. Так, на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу за керування мопедом Honda Dio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за обставин, що інкримінуються йому в даній справі, без мотошолома, без посвідчення водія і техпаспорту, з якою він по суті погодився, за що особисто поставив підписи, тобто визнав, що керував вказаним транспортним засобом.

Вказана постанова поліцейського набрала законної сили, оскільки не оскаржувалась.

Зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про те, що протягом усього часу поліцейські звертались до ОСОБА_1 саме як до водія мопеду Honda Dio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , але жодних зауважень чи заперечень щодо керування ним останній не висловлював.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки вони отримані у передбачений законом спосіб, уповноваженими особами, є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Як вбачається з матеріалів справи, працівник поліції мав усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ситуація, що мала місце на той момент, та певні ознаки і поведінка самого ОСОБА_1 , свідчили, що він може перебувати в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Порушень поліцейським принципів правомірної адміністративної поведінки під час складання адміністративного протоколу встановлено не було.

В підсилення своєї правової позиції, слід звернути увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Позиція захисту щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення розцінюється, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив порушення на транспорті, та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або з його ознаками, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі, так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення беру до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 та вважаю, що до нього слід застосувати безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним для його виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження вчинення правопорушень або настання більш тяжких наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин