Справа № 645/119/25
Провадження № 3/645/256/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судді Лисенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця,

в с т а н о в и в :

31.12.2024 09:40:00 м. Харків, Шосе Салтівське 276 км, громадянин керував ТЗ не маючи права керування таким транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права такого керування, вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а ПДР- керування ТЗ особою, яка не має права керування ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення призначене на 05.03.2025 ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій виклав письмові пояснення та просив провести розгляд без його участі, на підставі письмових матеріалів справи, з урахуванням його позиції викладеної в письмових поясненнях.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 19.12.2024 його на блокпості дійсно зупиняли працівники поліції, які після перевірки документів повідомили йому проте, що у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху відносно нього буде складено постанову. В той день він їхав по службовим справам та дуже поспішав, до кінця не зрозумів за яке саме правопорушення відносно нього буде складено постанову. 31.12.2024 його повторно зупинили на блокпості для перевірки документів, саме тоді працівниками поліції йому роз`яснено, що раніше відносно нього була складена постанова за те, що він керував транспортним засобом, будучи особою яка не має права такого керування. Працівниками поліції після складання протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП, роз`яснено, що він не має права керування транспортним засобом та відсторонено його від права керування на місці зупинки. Працівниками поліції повідомлено, що він не може керувати транспортним засобом до розгляду судом адміністративного протоколу та до складання практичного і теоретичного іспиту з водіння та отримання водійського посвідчення. Зазначив, що з моменту відсторонення його працівниками поліції від керування 31.12.2024 більше транспортним засобом він не керував.

КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справ за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, не належать до даної категорії випадків, враховуючи позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладену у заяві, з метою уникнення затягування розгляду справи, справа розглядається за наявними у ній письмовими доказами.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст.126 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст.126 КУпАП).

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст.126 КУпАП).

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст.126 КУпАП).

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП працівниками поліції надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209303 від 31.12.2024, де в графі пояснення особи зазначено: «військовий, приймаю участь у бойових діях, через що не маю можливості отримати посвідчення водія» (а.с.1);

довідку про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 19.04.2007 (а.с.2);

довідку про те, що згідно облікових даних ІПНП транспортний засіб Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 (а.с.3);

довідку інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП к-на ст. поліції Віталія Тарасенка про те, що згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складалися адміністративні матеріали, а саме: відповідно до статті 35 КУпАП повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню В пункті 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, вказано, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення. Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова по справі № 639/5536/20 від 05.11.2020, ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Відповідно пункту 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 17 грудня 2008 року, тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 19.12.2024 року у відношенні ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серії ЕНА № 3690066 за порушення вимог за порушення вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень (а.с.4);

роздруківку (з аналітичної системи «Армор») постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматизованому режимі серія ЕНА №3690066 від 19.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400, 00 грн за керування транспортним засобом особою, не маючою права керування таким транспортним засобом (а.с.5);

витяг з ЄДРСР постанови Жовтневого районного суду міста Харкова по справі № 639/5536/20 від 05.11.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200, 00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 29.10.2021 (а.с.7-8).

рапорт поліцейського роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП мол. л-та поліції поліції Олександра Семикраса (а.с.6);

компакт-диск з написом «АЛ 13729 ст. 126 ЕПР1 209303», на якому зафіксовано зупинку та спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, якими після перевірки документів по базі встановлено, що ОСОБА_1 є особою не маючою права керування транспортним засобам. Працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього вже була складена постанова за керування транспортним засобом особою, не маючою права такого керування, у зв`язку з чим відносно нього буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП, розгляд якого відбудеться у суді. ОСОБА_1 повідомлено, що він не може здійснювати подальший рух, та відсторонено останнього від права керування транспортним засобом (а.с.4).

Суд, вивчивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 , оцінюючи зібрані і надані докази як окремо так і в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

На підтвердження обставини повторності вчинення ОСОБА_1 протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) до протоколу серії ЕПР 1 №209303 від 31.12.2024 в якості доказу була додана роздруківка (з аналітичної системи «Армор») постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматизованому режимі серія ЕНА №3690066 від 19.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400, 00 грн за керування транспортним засобом особою, не маючою права керування таким транспортним засобом.

Зазначений доказ оцінюється судом як такий, що не є достатнім та належним для підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, оскільки зазначена вище роздруківка постанови серія ЕНА №3690066 від 19.12.2024, не містить доказів набрання нею законної сили з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Натомість зі змісту доданої до протоколу роздруківки постанови серія ЕНА №3690066 від 19.12.2024 не вбачається жодної з передбачених ст.291 КУпАП обставин, після настання яких постанова набирає законної сили.

Будь-яких доказів на підтвердження вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови серії ЕНА №3690066 від 19.12.2024 або направлення йому засобами поштового зв`язку зазначеної постанови та отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в отриманні цієї постанови, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення постанови до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП, додано не було.

Отже, враховуючи передбачений ч.2 ст.291 КУпАП порядок набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили, у суду, враховуючи не надання доказів протилежного, відсутня можливість встановити обставину набрання постановою серії ЕНА №3690066 від 19.12.2024 законної сили станом на дату складення протоколу серії ЕПР 1 №209303 від 31.12.2024.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував ТЗ, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Окрім того, судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08,стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування всіх обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Зазначені вище обставини у їх сукупності викликають обґрунтований сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів даного адміністративного провадження.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 повторно протягом року транспортним засобом, будучи особою, не маючи права керування таким транспортним засобом, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, тому провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАПпідлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-285, 287, 289 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП- закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Лисенко