ПОСТАНОВА

Справа № 947/5473/25

Провадження № 3/947/1171/25

06.03.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №232831 від 28.01.2025, складеним інспектором УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Чичельницьким С.В. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше притягувався до адміністративної відповідальності: 11.10.2024 постановою Приморського районного суду м.Одеси за ч.1 ст.130 КпАП України до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік (справа №522/14387/24); 15.01.2025 постановою Приморського районного суду м.Одеси за ч.1 ст.130 КпАП України до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік (справа №522/16276/24); проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав, та вчинив аналогічне адміністративне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 28.01.2025 року, близько о 20:20, навпроти буд.2 по вул.Інглезі в м.Одесі, керував транспортним засобом Mitsubishi Galant, державний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а «Правил дорожнього руху України».

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою особи за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, прилад ARM1-0437, що підтверджується тестом 2022 від 28.01.2025. Результат огляду становить 0,95 проміле, що відповідає стану алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 на виклик до суду не з`явився. Судові повістки до суду повернулися без вручення адресату, оскільки адресат відсутній за місцем мешкання. Засоби мобільного зв`язку в матеріалах справи не зазначені. Кар ОСОБА_1 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення був особисто сповіщений поліцейським про необхідність з`явитися в Київський районний суд м.Одеси в судове засідання, про що особисто розписався.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд судом справи щодо нього, від отримання повісток утримався, сам до суду 18.02.2025 та 06.03.2025 не прибув, не цікавився провадженням щодо нього, дійшов висновку про зловживання ОСОБА_1 правами з метою затягування строків розгляду справи, щоб уникнути відповідальності. Подальше листування за таких умов буде явно не виправданим витрачання коштів державного бюджету, та може призвести до того, що особа може за формальних ознак уникнути відповідальності, що не буде відповідати завданням, встановлених ст.1 КпАП України. Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 вважається таким, що сповіщений належним чином про судове засідання і справу розглянуто без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився він надання пояснень.

Відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерств внутрішніх справ України і охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11.11.2015, (далі, Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі, поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу самостійно виявляє і приходять висновку про наявність у водія відповідних ознак сп`яніння.

В свою чергу, на виконання вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,95 проміле, оптичним диском з відеозаписами обставин адміністративного правопорушення, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу, довідками інформаційного порталу Національної поліції, згідно яких ОСОБА_1 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України та посвідчення водія не отримував.

Так, з відеозапису на оптичному диску вбачається, що транспортний засіб Mitsubishi Galant, державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. ОСОБА_1 були повідомлені причини зупинки. ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, на запитання працівника поліції повідомив, що посвідчення водія в нього не має, він його не отримував. Під час спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу Drager або проїхати до медичного закладу на медичний огляд. Поліцейський також роз`яснив наслідки відмови від проходження медичного огляду. ОСОБА_1 не заперечував проти проведення дослідження за допомогою газоаналізатору Drager. Під час перевірки виявляється, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рівень якого становить 0,95 проміле. Після чого починається процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений.

Оскільки ОСОБА_1 , не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто як інша особа згідно санкції ч.3 ст.130 КпАП України, який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника, враховується характер адміністративного правопорушення, данні про особу винного.

Крім того, судом приймається до уваги, що транспортний засіб Mitsubishi Galant, державний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , згідно довідки інформаційного порталу УПП в Одеській області, ОСОБА_1 не належить. Тому, у даному випадку, неможливо застосувати додаткове стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, передбачене санкцією ч.3 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (П`ятдесят одна тисяча) гривень, на користь держави (р/р-UA0015001 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач: ГУК Одеської області, без конфіскації транспортного засобу Mitsubishi Galant, державний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (Шістсот п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.