Справа №538/2007/24
Провадження по справі №3/538/18/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, прожаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 04.10.2024 року о 23.33 годині, в м. Лохвиця по вул. Перемоги поблизу будинку № 6 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21213 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, місце та час розгляду матеріалу, але надіслав до суду заяву про закриття адміністративного протоколу у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду його на стан сп`яніння та вимоги ст. 256 КУпАП.

Суд, вивчивши матеріали адміністративного протоколу, дослідивши докази, приходить до наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зміст діяння викладеного в протоколі серії ААД №775843 не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме невірним є зазначення « ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21213 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей», оскільки відповідальність передбачено зокрема за «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння». До того ж формулювання «з явними ознаками алкогольного сп`яніння» є припущенням та оціночним судженням, яке не свідчить про перебування особи саме в стані алкогольного сп`яніння в його юридичному визначенні.

Так само зазначення в протоколі № 296024 - «від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився» не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність передбачено зокрема за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння».

Пунктом 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкція № 1452/735).

Тобто законодавством передбачено огляд на місці зупинки та медичний огляд, якщо водій відмовляється від огляду на місці зупинки або незгодний з його результатами.

Згідно п. 6 Розділу Х Наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 (далі Наказ № 1395) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки, а так само від медичного огляду. Підстав для проведення медичного огляду в даному випадку взагалі не було, відмова ОСОБА_1 від його проходження належним чином не зафіксована. Дії водія ОСОБА_1 щодо ухилення від медичного огляду в протоколі також не зазначені. А документи про відмову останнього від огляду на місці та медичного огляду складені вже після складення протоколу та не відповідають вимогам законодавства.

Таким чином, фабула адміністративного правопорушення, яке нібито вчинив ОСОБА_1 не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, а суд в свою чергу позбавлений можливості здійснювати її уточнення, виправлення чи доповнення, оскільки це перебуває поза його компетенцією. Крім того, протокол складено з порушенням п. 6 Розділу Х Наказу № 1395.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява № 926/08), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Щодо відсутності факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписах, які містяться в матеріалах адміністративної справи не міститься безпосередньої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці або в медичному закладі. Натомість на ньому зафіксовано, що ОСОБА_1 вимагає інспектора назвати причину з якої останній має пройти огляд на стан сп`яніння, а також озвучує свою не згоду з фактом керування транспортним засобом, з наявністю підстав для проведення огляду тощо. Проте інспектор самостійно вирішує, що це і є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та вимагає надати документи, що посвідчують особу для складення протоколу та оголошує про адміністративне затримання ОСОБА_1 .

Щодо недопустимості дисків з відеофайлами.

Диски з відеофайлами мають невідоме походження, а самі відеозаписи розміщені на них створені на невідомий технічний пристрій, його справжність не засвідчено електронним цифровим підписом.

Згідно п. 1 Розділу ІІ Наказу № 1395 протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Зокрема в протоколі зазначено, що до нього долучається відеозапис, номер бодікамери не зазначений, а також акт огляду на стан сп`яніння, направлення КП «Лохвицька МЛ», копія акту затримання. Водночас про долучення диску з цим відеозаписом не вказано інших пристроїв на який могло бути знято цей відеозапис.

За таких умов, не можливо перевірити як походження цього відеофайлу, так і його достовірність, зокрема правильність дати і часу визначеної на цьому пристрої, а отже дати і часу на зроблених ним записах.

Також не можливо встановити факт дотримання працівниками поліції положень Наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 (далі Наказ № 1026) в частині застосованих ними технічних приладів та засобів для документування правопорушення.

Зокрема Наказ № 1026 встановлює вичерпний перелік технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які можуть застосовуватися працівниками поліції, а також порядок їх застосування.

Таким чином, за відсутності в протоколі № 296024 відмітки про долучення до нього диску з розміщеним на ньому вказаним відеофайлом, а також відсутності вказівки щодо назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис, останній здобутий з порушенням Наказу № 1395, Наказу № 1026 та ст. 251 КУпАП, а тому не може бути належним та допустим доказом у цій справі через невідоме походження.

Крім того, цей відеозапис є електронним доказом, а тому його копія надана суду має бути обов`язково засвідчена електронним цифровим підписом автора або особи уповноваженої на виготовлення наданої копії. Водночас цей відеозапис не засвідчено електронним цифровим підписом будь-якої особи, що є додатковою підставою для визнання його неналежним та недопустимим доказом.

Щодо відсутності частини відеозаписів, порушення безперервності відеозйомки, не засвідчення електронних доказів ЕЦП.

Згідно п. 4 Розділу ІІ Наказу № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 Розділу ІІ Наказу № 1026).

Таким чином, інспектором порушено вимоги п. 4, 5 Розділу ІІ Наказу № 1026, оскільки під час здійснення ним повноважень останній не здійснював безперервної відеозйомки з використанням портативного реєстратора. Водночас саме протягом цього часу, за умови належного виконання своїх обов`язків, поліцейський міг би зафіксувати на свій портативний реєстратор момент зупинки ОСОБА_1 , а отже і факт керування ним транспортним засобом, якщо такий мав місце, момент повідомлення водія про підстави зупинки та докази, які підтверджують їх наявність, а також момент виявлення ознак алкогольного сп`яніння та первинне повідомлення про них водія.

Крім того, надані відеозаписи записані на декілька ідентичних за своїм зовнішнім виглядом дисків, без їх окремого нумерування для ідентифікації, а файли на них розміщені в хаотичному порядку, без логічного та хронологічного викладення, що унеможливлює їх хронологічний перегляд для сприйняття всіх подій. Це свідчить про неналежне формування доказів адміністративного правопорушення та документування самого адміністративного правопорушення.

Таким чином, безперервний відеозапис порушення, якщо воно і мало місце, відсутній, через відсутність запису від моменту зупинки до кінця відеозапису, що позбавляє суд можливості оцінити всю ситуацію в цілому та ухвалити рішення з виконанням стандарту доведення вини поза розумним сумнівом.

Крім того, всі відеозаписи додані до протоколу є неналежними та недопустимими доказами, оскільки будучи електронними доказами належним чином не засвідчені. Зокрема на дисках з відеозаписами відсутні відомості про їх підписання електронним цифровим підписом автора або особи уповноваженої на виготовлення відповідної копії для надання їх до суду.

Щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 р. (далі Закон № 580-VIII) визначає виключний перелік підстав за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону № 580-VIII).

В даній справі відсутні будь-які законні підстави зупинки транспортного засобу. Протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 стосується порушення, які жодним чином не можна виявити дистанційно, до зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія та спілкування з ним.

Також відсутні докази наявності будь-яких інших підстав (крім порушення Правил дорожнього руху) передбачених ч. 1 ст. ст. 35 Закон № 580-VIII, які б могли стати причиною для зупинки транспортного засобу в цій справі.

Згідно позицій викладених у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17, постанові Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 р. у справі № 718/1824/22 якщо зупинка транспортного засобу була безпідставна, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Щодо недопустимості акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення.

До протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення.

1.9.2.Згідно п. 10 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При складенні акту огляду допущено одразу три порушення.

По-перше, у акті огляду в графі «Результати огляду на стан сп`яніння» зазначено: «огляд не проводився». При цьому форма акту огляду передбачає внесення до цієї графи наступних відомостей - «проба позитивна/негативна та кількісний показник». Крім того, фактично огляд не проводився поліцейським, а тому були відсутні результати, які згідно п. 10 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 і вносяться до такого акту та є підставою для його складення.

По-друге, під графою «З результатами згоден» зазначено « ОСОБА_1 ». Тобто ОСОБА_1 не встиг висловити свою згоду або не згоду на проведення огляду.

Після вимог пояснити підстави для проведення огляду, поліцейський самостійно прийшов до висновку про відмову ОСОБА_1 від огляду та перейшов до адміністративного затримання останнього. За таких умов, ОСОБА_1 не міг висловити згоду/не згоду з результатами огляду, оскільки той не проводився, а тому будь-які його результати були відсутні. Крім того належним чином не зафіксовано факт відмови останнього від підпису в акті огляду.

По-третє, акт огляду складено тільки в одному примірнику, отже другий примірник не складався та не вручався, що є порушенням Інструкції № 1452/735.

Крім того, як слідує з відео інспектор Литвинченко Я.О. складає протокол, а після складення протоколу ОСОБА_2 дістає чисті бланки акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та починає його заповнення з метою фальсифікації доказів вини ОСОБА_1 та фіксування факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно п. 8 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Водночас додане до протоколу направлення не відповідає формі затвердженій Інструкцією № 1452/735.

Окремо слід зазначити, що згідно п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином, направлення складається тільки у випадку відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами такого огляду. Водночас у цій справі, відмова ОСОБА_1 не висловлювалася, до такого висновку прийшов інспектор ОСОБА_3 самостійно.

Крім того, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, то в поліцейського не було підстав для складення направлення. Зазначена позиція підтверджується висновками викладеними в постанові Полтавського апеляційного суду від 23.11.2021 р. у справі № 525/587/21.

В такому разі порядок дій поліцейського регламентовано п. 6 Розділу Х Наказу № 1395, зокрема складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а не направлення.

Оскільки вказаний акт огляду та направлення складено з численними порушеннями, останні не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_1 , а так само підтверджувати факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Водночас у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р. наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене вище свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, в зв`язку з відсутністю належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 283, 284, 287-290 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський районний суд Полтавської області. За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого для її оскарження.

Суддя Лохвицького районного

суду Полтавської області В.А. Бондарь