ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 09.10.2024 о 16-30 годині на автошляху Добропілля-лиман Т 0514 86 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda civic» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичному у закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження зазначає, що не був повідомленим про розгляд справи, не приймав участі в судовому засіданні в суді першої інстанції і постанова винесена без його участі під час перебування його на службі в ЗСУ, копію якої він також не отримував. 04.02.25 він зупинений працівниками поліції, від яких дізнався про винесену постанову суду першої інстанції, що був позбавлений права керування транспортними засобами і в нього вилучили посвідчення водія. Наступного дня він надіслав до суду клопотання про відправлення електронної копії справи на електронну пошту, відповіді не отримавши, повторно звертався двічі з таким клопотанням, на що 14.02.25 отримав відмову, після чого лише за допомогою юристів зміг отримати 14.02.2025 копію постанови. При цьому оскільки апелянт є військовослужбовцем та перебуває на службі в зоні бойових дій, то не мав можливості особисто звернутися до суду.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що працівники поліції в порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП не роз`яснили порядок проходження огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови від його проходження, а тому в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним. Жодного направлення на проходження огляду йому також не вручалося. На його думку, оскільки він був діючим військовослужбовцем за посадою водієм-електриком, то вимога інспектора щодо проходження огляду була незаконною та безпідставною, оскільки такий огляд мав проводитися виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром.

Вказує на те, що внаслідок словесного конфлікту з працівниками поліції, останні висунули підозру про перебування його у стані сп`яніння, після чого ОСОБА_1 повідомив своє військове командування та на його безпосереднього керівника надійшло розпорядження від вищого керівництва організувати перевірку на стан сп`яніння. Добровільно пройшовши огляд на стан сп`яніння, результати виявилися негативними, що підтверджується висновком медичного закладу.

Зазначає, що суд порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу за його відсутності.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, місце та час перегляду справи, до апеляційного суду не зявився, клопотань про перенесення справи або поважні причини неприбуття до початку судового засідання не отримано, тому апеляційний суд приходить до висновку про можливість здійснення перегляду без апелянта.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи заявленого клопотання, апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов до наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку, то апеляційний суд вважає термін таким, що пропущений з поважної причини. Так, в матеріалах справи дійсно є довідка про доставлення СМС-повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, але враховуючи, що останній є військовослужбовцем та на даний час обмежений вільно пересуватися, так як здійснює свій Конституційний обов`язок захисту Вітчизни, та беручи до уваги, що він не приймав участі в розгляді справи, тому слід поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; постановою про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за керування автомобілем і не виконання знаку 3.41 контроль, а саме здійснив проїзд без зупинки; направленням на огляд в заклад охорони здоров`я, в якому зазначені ознаки сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння; відеозаписом згідно якого ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем, а в присутності двох свідків відмовився проходити огляд у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушень процедури проходження огляду встановленої ст. 266 КУпАП, апеляційним судом не встановлено. У ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано було пройти огляд в закладі охорони здоров`я на що водій відмовився в присутності двох свідків, а також на бодікамеру.

Доводи щодо невручення направлення на огляд в заклад охорони здоров`я безпідставні, так як ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, тому й підстав вручати документ не було.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає, що процедура проходження огляду пропонувалася неуповноваженою особою, не повинна була пропонуватися працівником поліції, а повинна була здійснюватися працівниками ВСП, так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Але такі доводи апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки аналіз положень ст. ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Тому для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду на підставі ст. 266 КУпАП, які проводять працівники поліції.

Крім цього, до апеляційної скарги не долучено висновок закладу охорони здоров`я щодо негативних результатів огляду, тому доводи ОСОБА_1 в цій частині не підтвердженні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун