КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевченка Олександра Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 863879 від 03.05.2024 року - 03.05.2024 року о 18 год. 20 хв, в м. Києві на вул. Павла Скоропадського, 22, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW Х4» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито через відсутність у її діях складу даного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 21 січня 2025 року адвокат Шевченко О.Б., який діє в інтересах потерпілої особи - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою було заявлене клопотання, у якому адвокат Шевченко О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку адвокат Шевченко О.Б. зазначає, що про винесену постанову ОСОБА_1 не знав та не повідомлявся. Про можливу невинуватість ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_1 дізнався під час спілкування з адвокатом 15 січня 2025 року, після отримання останнім 13 січня 2025 року постанови Київського апеляційного суду, якою було повернуто апеляційну скаргу, що подавалась іншим учасником ДТП - ОСОБА_3 , відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних підстав.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що посилання адвоката Бойка В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на нібито порушення потерпілим ОСОБА_3 швидкості руху (вимог п. 12.4 ПДР України), що в свою чергу перебувало у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, є безпідставними.

Крім того, доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що пояснення ОСОБА_2 , яка зазначала, що в смузі руху не було транспортних засобів під час того, як вона здійснювала маневр перестроювання, і пояснення адвоката Бойка В.В. не відповідають фактичним обставинам справи, так як ОСОБА_2 не могла не бачити у дзеркалах заднього виду автомобіль марки «КІА», який рухався у середній смузі руху.

Доводи апеляційної скарги також обгрунтовані тим, що зіткнення здійснила саме водій ОСОБА_2 передньою лівою частиною свого автомобіля у задню праву частину автомобіля, яким керував ОСОБА_3 ..

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Шевченко О.Б., Негода С.М. та ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Адвокат Бойко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржувану постанову без змін. Крім того, зазначив, що у матеріалах справи містяться невідомі відеозаписи, що були зроблені за допомогою телефону, а не відеореєстратора.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи адвоката Шевченка О.Б. який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року, на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду першої інстанції іншому учаснику ДТП не надсилалась, а лише 06.11.2024 року адвокат Шевченко О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_3 ознайомився із матеріалами справи, що підтверджується розпискою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 31.10.2024 року, відтак 14.11.2024 року була подана апеляційна скарга, однак постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2024 року вказану апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, по причині того, що ОСОБА_3 не є власником транспортного засобу, а тому не може вважатись потерпілим (а.с. 70-71). Супровідним листом Київського апеляційного суду від 06.01.2025 року апеляційну скаргу разом із копією постанови було повернуто на поштову адресу адвоката Шевченка О.Б., однак матеріали справи не містять підтвердження факту отримання останнім даного листа (а.с. 72).

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону судом першої інстанції під час її розгляду не були дотримані.

Обґрунтовуючи відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведенню вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_2 вимог чинного законодавства.

Однак погодитися з такими висновками не можна, оскільки ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції надав не вірну оцінку наявним у матеріалах справи доказам та прийшов до помилкових висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW Х4» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, її вина підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 863879 від 03.05.2024 року, з якого вбачається, що 03.05.2024 року о 18 год. 20 хв, в м. Києві на вул. Павла Скоропадського, 22, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW Х4» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 2);

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відповідає фактичним обставинам події, на якій відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини, розмітку частини дороги, де відбулось зіткнення та локалізацію і перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП (а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , із яких вбачається, що остання виїжджала з паркувальної смуги з увімкненим сигналом повороту, перелаштувалась у смугу та, переконавшись, що смуга вільна і рух можна продовжувати, виїхала, а через декілька секунд почула характерний звук удару в ліву передню сторону автомобіля, після чого відразу зупинилась. Удар був здійснений автомобілем «Volkswagen», що здійснював перелаштування з крайньої лівої смуги у крайню праву під гострим кутом (а.с. 4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , із яких вбачається, що останній рухався в лівій крайній смузі, ввімкнувши правий світловий сигнал, переконавшись, що смуга праворуч вільна, почав змінювати смугу праворуч. Як тільки передня частина авто заїжджала на смугу, помітив, що з паркомісця почав виїжджати автомобіль «БМВ», після чого відчув удар в задню частину авто. Відразу ж намагався безпечно зупинитись та переконатись, що ніхто не постраждав. Свою вину не визнає (а.с. 5);

- долученим до протоколу відеозаписом, на якому відображено подію, яка відбулась 03.05.2024 року та узгоджується з даними, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 6);

- висновком експерта №233/24 за результатами проведення автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення № 761/18375/24 відносно ОСОБА_2 від 29.11.2024 року (а.с. 101-106).

Крім того, з відеозапису, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль «Volkswagen» рухався по лівій смузі руху спочатку зі швидкістю 72 км/год., яка через секунду зменшилась до 70 км/год. (файл IMG_8145 момент з 0:00:02), а після проїзду перехрестя почав знижувати швидкість руху і за дві секунди до зіткнення рухався зі швидкістю біля 50 км/год. (файл IMG_8145 момент з 0:00:05), тобто небезпеки для руху автомобіля не було і ОСОБА_3 зменшував швидкість руху до 50 км/год. самостійно. За дві секунди до зіткнення автомобіль «Volkswagen» змінив напрямок руху і частково виїхав на праву смугу руху. У цей час автомобіль «BMW» знаходився біля правого краю проїзної частині у нерухомому стані, однак, у момент, коли автомобіль «Volkswagen» почав перелаштовуватись у праву смугу руху, водій ОСОБА_2 почала рух і допустила зіткнення.

Разом з цим, з даного відеозапису вбачається, що за декілька секунд до зіткнення автомобіль «Volkswagen» випередив автомобіль чорного кольору, який рухався саме по середній смузі руху транспортних засобів (файл IMG_8145 момент з 0:00:04), що спростовує надані письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що в смузі руху не було транспортних засобів під час того, як вона здійснювала маневр перестроювання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відтак у об`єктивності долучених до матеріалів справи відеозаписів суд апеляційної інстанції не має сумнівів. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, як вбачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана учасниками ДТП без будь-яких зауважень, локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, а саме: передній бампер, переднє ліве крило, передня ліва фара - автомобіля «BMW», та задні праві двері, заднє праве крило - автомобіля «Volkswagen», свідчить про те, що зіткнення здійснила саме водій «BMW» передньою лівою частиною свого автомобіля у задню праву частину автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , що одночасно спростовує і можливість одночасного перестроювання двох транспортних засобів.

Разом з цим, висновком експерта №233/24 за результатами проведення автотехнічної експертизи доведено, що водій ОСОБА_3 шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічної можливості уникнути пригоди, оскільки за час початку існування небезпеки, він не встигав навіть привести гальмову систему в дію, відтак в даній технічній обстановці дії водія «BMW» не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, і з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілем «Volkswagen».

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що саме ОСОБА_2 проігнорувала наявність небезпеки для свого руху, тим самим не переконалась, що її маневр не створить небезпеки іншим учасникам руху, а відтак порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що і перебуває у причинному зв`язку із ДТП та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду апеляційної інстанції не має.

Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, неправильно встановив всі фактичні обставини справи, невірно надав оцінку доказам та дійшов помилкового висновку про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнавши недоведеним невиконання нею п. 10.1 ПДР України.

За таких обставин, під час перегляду оскаржуваної постанови, судом апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції викладені у постанові від 11 липня 2024 року не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення скасувати.

Відповідно до ч. 7, п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Пунктом 7 статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 03 травня 2024 року сплинуло понад три місяці, на нього судом апеляційної інстанції не може бути накладено стягнення відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, а тому провадження по даній справі відповідно п. 7 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

З урахуванням наведеного висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки спростовуються дослідженими у суді доказами, а відтак апеляційна скарга адвоката Шевченка О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року скасуванню з постановленням нової, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Шевченку Олександру Борисовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Шевченка Олександра Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково, постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрите у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «03» березня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко