Справа № 475/474/24
Провадження № 33/812/76/25
ПОСТАНОВА
Іменем України

03 березня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Тищук Н.О.,
із секретарем Лівшенком О.С.,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Каратассо Людмили Георгіївни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Каратассо Людмили Георгіївни на постанову судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,
У С Т А Н О В И В:
Постановою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
11 лютого 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Каратассо Л.Г. подала апеляційну скаргу на постанову суду.
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджений відеозаписом з боді камери поліцейського. Також цей факт спростовується постановами про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 121 та 126 КУпАП. Долучений до протоколу відеозапис не є безперервним. Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння», що не відповідає диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП та пункту 2.9 «а».
При розгляді справи у судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не керував транспортним засобом.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 481899 вбачається, що о 20 год 20 хв 05.04.2024 року, рухаючись по вул. Свободи в с. Прибужжя Миколаївської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Тест на стан сп`яніння за допомогою адкотестеру «Драгер» пройшов на місці зупинки, результат тесту склав 1,17 проміле.
У протоколі зафіксовано пояснення водія ОСОБА_1 «дійсно підтверджую працівникам поліції за вживання спиртного напою - пива».
Протокол підписаний водієм особисто буз будь-яких зауважень та заперечень.
З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що на запитання поліцейського чи вживав він спиртні напої водій ОСОБА_1 відповів «Так, я вживав». На запитання в якій кількості відповів «Три з половиною літри пива». На запитання працівника поліції «чому після цього сіли за кермо?» водій ОСОБА_2 відповів «Бо хотів ще пива».
Рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 в обсязі 1,17 проміле підтверджується виданим алкотестером результатом тестування, який також підписаний ОСОБА_1 без зауважень.
Також без зауважень підписаний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

На відеозаписі, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом, вбачається, що подія, яка зафільмована, безпосередньо стосується відомостей, зафіксованих працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 .

Не спростовує таких висновків суду і посилання апелянта на невідповідність диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП та пункту 2.9 «а» посилання у протоколі на те, що «водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння», оскільки протокол містить опис встановлених обставин та в ньому крім іншого зазначено, що за наслідками проведеного на місці зупинки огляду за допомогою алкотестеру Драгер проба позитивна та складає 1,17 проміле.

Отже, суд вважає, що в даному випадку співробітниками поліції правильно кваліфіковані дії водія ОСОБА_1 саме як порушення п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також критично суд апеляційної інстанції оцінює довід ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки цей довід спростовується названими вище доказами у справі, а саме: з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 не заперечував ні факту керування транспортним засобом, ні факту його зупинки працівниками поліції, ні факту вживання спиртних напоїв. Водій ОСОБА_1 пройшов огляд на станс сп`яніння та результат виявився позитивним 1,17 проміле. Також водій ОСОБА_1 усі складені працівниками поліції документи підписав без жодних зауважень.

З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
Отже водієм було порушено вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Каратассо Людмили Георгіївни залишити без задоволення.
Постанову судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Н.О. Тищук