ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

за участю учасників судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 ,

захисник ОСОБА_2 - адвокат Майоров С.В.,

водій іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, - ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_3 - адвокат Лукашенко М.П.,

в с т а н о в и в :

Зі змісту протоколу вбачається, що 11.11.2024 о 09:25 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки RENAULT MEGANE (д.н.з. НОМЕР_1 ) по просп. В. Івасюка, 22 у м. Києві, перед поворотом ліворуч (заїзд у двір), не врахував дорожньої обстановки, не надав дорогу транспортному засобу NISSAN ALMERA (д.н.з. НОМЕР_2 ), який рухався в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги пункту 10.4. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні водій ОСОБА_2 пояснив, що він рухався по просп. В.Івасюка в бік Північного мосту, мав намір повернути ліворуч, попереду не працював світлофор. На тій частині дороги є карман, з якого транспортні засоби здійснюють поворот ліворуч.

У крайній лівій смузі зустрічного руху транспортних засобів відбувалось оформлення дорожньо транспортної пригоди, через що там було значне скупчення транспорту, що створювало перешкоду рухові транспортних засобів, а тому автомобілі рухалися дуже повільно.

Маючи намір здійснити поворот ліворуч, зайнявши відповідне положення на дорозі, ОСОБА_2 , увімкнувши лівий поворот та повільно рухаючись, перетнув крайню ліву смугу для руху зустрічних транспортних засобів та зупинився перед смугою, по якій у зустрічному напрямку рухались транспортні засоби. Очікуючи момент можливості продовжити рух та, дочекавшись як водій автомобіля, який рухався в середній смузі зустрічного руху, зупинився і подав йому знак про те, що він його пропускає, ОСОБА_2 став продовжувати рух і, виїхавши на третину смуги для руху громадського транспорту, він помітив автомобіль NISSAN, який рухався із значною швидкістю, а тому він відразу зупинився і через декілька секунд NISSAN здійснив зіткнення з його автомобілем. Запобігти ДТП він не зміг через обмежену видимість, пов`язану з несприятливими погодними умовами та швидкістю руху транспортного засобу NISSAN.

Інший учасник ДТП - водій ОСОБА_3 пояснив, що він їхав з боку Північного мосту в бік просп. В.Івасюка. Під`їжджаючи до світлофора, який не працював, він бачив оформлення ДТП та затор на дорозі, про наявність якого повідомив ОСОБА_2 у своїх поясненнях у суді, а тому він став рухатися смугою для руху громадського транспорту. Припустив, що транспортний засіб ОСОБА_2 дійсно хтось пропускав. Пояснив, що написав у письмових поясненнях про те, що не впорався з поворотом і вдарив машину, оскільки не зорієнтувався на місці пригоди, в дійсності він не мав наміру здійснювати поворот, рухався прямо, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 різко виїхав. Він побачив перешкоду у виді транспортного засобу ОСОБА_2 приблизно за 10 метрів до зіткнення, до цього не бачив його автомобіль, оскільки зліва від нього щільно рухалися транспортні засоби через затор на дорозі.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Майоров С.В. клопотав про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. З метою доведення відсутності вини ОСОБА_2 захисник надав висновок експерта №СЕ-19/105-24/9218-ІТ від 31.12.2024 і пояснив, що відповідно до висновку експерта ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти події дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху. При цьому, дії водія автомобіля NISSAN-Almera ОСОБА_3 , що не відповідають вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Представник іншого учасника ДТП - адвокат Лукашенко М.П. заявив клопотання про визнання висновку експерта неналежним доказом. Дане клопотання він обґрунтував тим, що вихідні дані, зазначені у дорученні захисника Майорова С.В., мають невідоме джерело походження, зокрема, адвокат Лукашенко М.П. наголосив, що доручення містить дослівне цитування пояснень водія ОСОБА_3 , при цьому джерело походження пояснень водія ОСОБА_4 невідоме і суттєво відрізняється від тих письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи. Також, ОСОБА_5 поставив під сумнів достовірність вихідних даних, наданих захисником Майоровим С.В., стосовно швидкості руху обох транспортних засобів.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 цього Кодексу).

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; у пункті 26 - на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність, яка настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Разом із тим, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження винуватості водія ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП суду надано наступні докази:

-- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №964940, в якому зазначено, що 11.11.2024 о 09:25 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки RENAULT MEGANE (д.н.з. НОМЕР_1 ) по просп. В. Івасюка, 22 у місті Києві, перед поворотом ліворуч (заїзд у двір), не врахував дорожньої обстановки, не надав дорогу транспортному засобу NISSAN ALMERA (д.н.з. НОМЕР_2 ), який рухався в зустрічному напрямку, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги пункту 10.4. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;

- схема ДТП від 11.11.2024, складену з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395;

- пояснення водія транспортного засобу марки NISSAN ALMERA (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 від 11.11.2024, які були надані одразу після події дорожньо-транспортної пригоди письмово;

- пояснення водія транспортного засобу марки RENAULT MEGANE (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 від 11.11.2024, які були надані одразу після події дорожньо-транспортної пригоди письмово.

Разом з тим, судом досліджено долучений стороною захисту висновок експерта від 31.12.2024 №СЕ-19/105-24/9218-ІТ, відповідно до якого:

1) В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля NISSAN-Almera (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 повинен був відмовитись від руху смугою руху для маршрутних транспортних засобів, а оскільки він продовжив рух, то в момент виникнення перешкоди для руху (в момент зупинки автомобіля RENAULT-Megane) повинен був вжити заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 17.1 та дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» Правил дорожнього руху.

В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля RENAULT-Megane (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 перед поворотом ліворуч, повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та повинен був надати дорогу зустрічним транспортним засобам тобто повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.

2) В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля NISSAN-Almera (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду своєчасним гальмуванням з зупинкою транспортного засобу до місця наїзду, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху.

В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля RENAULT-Megane (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти події дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху.

3) В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля NISSAN-Almera (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3, 17.1 та дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, а дії, що не відповідали вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, в діях водія автомобіля RENAULT-Megane (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху не вбачається, і його дії, з технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди не знаходилися.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.200 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Таким чином, завданням суду є встановлення наявності причинно-наслідкового зв`язку між допущеним ОСОБА_2 порушенням Правил дорожнього руху, про який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та наслідками, що настали (механічними пошкодженнями транспортних засобів). Також суд не може виходити за межі висунутого обвинувачення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У рішенні від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (рішення у справах «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути та тлумачитись на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (рішення у справах «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Як вбачається з висновоку експерта від 31.12.2024 №СЕ-19/105-24/9218-ІТ, наданого за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи експертом Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, в діях водія автомобіля RENAULT-Megane (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху не вбачається, і його дії, з технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди не знаходилися. Водночас, у даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля NISSAN-Almera (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3, 17.1 та дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, а дії, що не відповідали вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно положень пункту 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. ОСОБА_2 на підставі приписів п. 1.4 Правил дорожнього руху мав право розраховувати, що інші учасники руху виконують ці правила.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

З огляду на сукупність наданих доказів, суд вважає, що у справі відсутні переконливі докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 10.4. Правил дорожнього руху, оскільки суд, проаналізувавши дорожню обстановку та обставини, що склалися на ділянці дороги в момент, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, що зафіксовано схемою ДТП, поясненням учасників, а також іншими доказами в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з незалежних від водія ОСОБА_2 причин, у зв`язку з чим, провадження по справі стосовно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Касьян