Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/40/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Піщуліної І.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим Новодорогинської гімнзії, маючого на утриманні неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2025 року інспектором СПД №1 відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Корольчуком Олександром Петровичем було складено протокол щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №216139 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення про те, що останній 08 січня 2025 року о 23 годині 25 хвилин по вул.Мисюка,80, с.Новий Дорогинь Коростенського району Житомирської області керував автомобілем марки ВАЗ моделі 21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину визнав, пояснив, що у вечірній час 08 січня 2025 року він вживав алкогольні напої, ліг спати, й після цього до нього зателефонувала мати, яка повідомила, що у будинку його рідного брата, який проживає по АДРЕСА_2 виникла пожежа, що вогонь швидко розповсюджується, й необхідно терміново приїхати задля рятування дітей та майна до приїзду рятувальників. Просив суд врахувати, що він змушений був керувати транспортним засобом з метою невідкладного рятування життя близьких йому осіб, яким загрожувала реальна небезпека, викликана пожежою.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно зі статтею 245 КУпАП є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі статтею 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 у справі №215/5304/16-а зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності недостатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Суд касаційної інстанції зауважив, що з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеню вини, прийняттю рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, передує своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування усіх обставин. Вирішуючи такі спори, суд має виходити з обставин, встановлених суб`єктом владних повноважень при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, характеру виявленого проступку та мотивів, за яких його вчинено.

Крім того, як убачається з постанови Верховного Суду від 21 грудня 2018 року №686/5225/17 у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Верховний Суд при цьому роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження наданих пояснень ОСОБА_1 надав суду довідку №51 42 01-1201/51 42 01 від 24 лютого 2025 року Коростенського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області, з якої вбачається, що 08 січня 2025 року виникла пожежа в житловому будинку АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_2 , яка є матір`ю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні показала, що 08 січня 2021 року приблизно о 21 годині до неї зателефонувала невістка та повідомила, що у їх будинку сталося загоряння. Також невістка повідомила, що вони вже викликали рятувальників, однак вогонь швидко розповсюджується з даху на кімнати, а тому потрібна термінова допомога для рятування дітей. Після дзвінка невістки вона одразу зателефонувала сину ОСОБА_3 та попросила його їхати до житлового будинку брата. Також пояснила, пожежники приїхали на місце події орієнтовно через півгодини, за цей час ОСОБА_4 вже приїхав та допомагав винести з будинку малолітніх дітей та деяке майно.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Приймаючи до уваги, що небезпека за викладених обставин не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, а також те, що заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 відповідно до статті 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки діяв у стані крайньої необхідності.

Відповідно до пункту 4 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

На підставі зазначеного, суд вважає, що цю справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Частиною 6 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

З огляду на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , й враховуючи висновок суду по суті вирішення справи, суд вважає, що вилучене посвідчення слід повернути водієві.

Керуючись статтями 184, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Повернути ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області особою, щодо якої її винесено, її законним представником, потерпілим або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ірина ПІЩУЛІНА