Провадження № 33/824/1379/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

За участі секретаря судового засідання Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошиснького районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №967303 від 6 вересня 2024 року, 6 вересня 2024 року ОСОБА_1 приблизно о 17.06 год. на Кільцевій дорозі у м. Києві, повторно протягом року керував автомобілем «Тойота» д.н.з НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою Святошиснького районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова суду мотивована тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема витягом з адмінпрактики, де вказано, що ОСОБА_1 30.11.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, іншими матеріалами.

Не погодившись із вказаною постановою захисник ОСОБА_1 - Балакін Є.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правопорушника.

Вказує, що в матеріалах справи лише міститься довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» про направлення смс повідомлення за телефоном НОМЕР_2 за відсутності підпису відповідальної особи. В інший спосіб особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не повідомлялась.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення за ст. 126 КУпАП суду необхідно встановити факт керування особою транспортним засобом та відсутність у особи права керування транспортним засобом.

На підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення, інформація адмінпрактики без номеру і дати, диск з відеозаписом про фіксацію правопорушення.

Вказує, що ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування. Ключовий елемент складу правопорушення - факт позбавлення права керування.

Також зазначає, що за матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП протягом року, а саме 30.09.2023 року. Витягом адмінпрактики, в підтвердження притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП вперше ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи, зазначено постанову Звенигородсього районного суду Черкаської області від 30.11.2023 року №694/2386/23. Згідно цієї постанови, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та застосовано до нього захід впливу у виді попередження.

Тобто, вважає, що згідно цієї постанови ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортним засобам за ч. 2 ст.126 КУпАП, що виключає як наслідок склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушенняпередбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги також вказує, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права.

Таким чином вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ним правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, однак суд першої інстанції на це уваги не звернув.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти у справі нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокатБалакін Є.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Враховуючи те, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Водночас, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди мають неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні докази отримання повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції, з метою додержання права на доступ до правосуддя, вважає за доцільне задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Балакіна Є.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, вчинене повторно протягом року.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не маючи права керування таким, що вчинено ним повторно протягом року, стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №967303 від 6 вересня 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

- витягом з адмінпрактики, з якої убачається, що ОСОБА_1 постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП та згідно ст. 24-1 ч. 1 п. 2 КУпАП застосовано до нього захід впливу у виді попередження.

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки стаття передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, є безпідставними.

Відповідно до чинної на час вчинення правопорушення редакції Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, як слідує із матеріалів справи до порушника протягом року вже було застосовано відповідальність, передбачену частиною другою наведеної статті, що не спростовано представником апелянта.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності.

Апеляційний суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанинова проти України», рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16346/02).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають та доводами апеляційної скарги взагалі не спростовуються.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Посилання апелянта на те, що він не має посвідчення водія та не може бути позбавлений права керування, якого фактично не мав, апеляційний суд не може взяти до уваги.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення у вигляді керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом

Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за вказане адміністративне правопорушення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. Таке право особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Оскільки законом не передбачено альтернативного застосування стягнення за вчинення зазначеного правопорушення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Стаття 30 КУпАП (із змінами та доповненнями) не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Зазначене кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20), згідно якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 достеменно знав про заборону керувати автомобілем, не отримавши при цьому посвідчення водія, і наслідки за таке порушення, адже його вже було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Інших підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

Вищевикладене вказує на необґрунтованість доводів поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова судді Святошиснького районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 (а) ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошиснького районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошиснького районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана