Провадження № 3/644/37/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 р. м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з Відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшов адміністративний матеріал за ознаками ч. 1 ст. 130 КпАП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 ), громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 804354 від 12.12.2024 (а.с. 1), водій ОСОБА_1 12.12.2024 о 10 годині 39 хвилин у Харківській обл., Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км + 500 м, керував, транспортним засобом Ford Ranger н/з НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 13.12.2024 справа № 644/11033/24 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 14).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч.1ст.276КУпАП).

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ Шевченківського районного суду Харківської області Орджонікідзевському районному суду міста Харкова.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав у повному обсязі, щиро каявся, зобов`язався у подальшому не допускати подібних дій та вчинків, просив суд призначити мінімальне покарання у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки будучи військовослужбовцем та обіймаючи посаду водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_3 право керування транспортними засобами йому необхідне для виконання службових обов`язків згідно бойових завдань в умовах військового стану, що нині триває.

Звернувся до суду з заявою про розгляд справи призначений на 07.03.2025 о 12 год 30 хв у його відсутність, у зв`язку з перебуванням у зоні активних бойових дій (а.с.29).

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли адміністративні правовідносини на транспорті. Судом досліджено та проаналізовано адміністративний матеріал, досліджено та оцінено докази на належність, допустимість, достовірність, а також достатність як кожного окремо, так у їх сукупності та встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях водія ОСОБА_1 , що підтверджується такими доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 804354 від 12.12.2024 (а.с.1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 12.12.2024 о 10 годині 39 хвилин у у Харківській обл., Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км + 500 м, керував, транспортним засобом Ford Ranger н/з НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Результатом тестування на алкоголь, проведеного за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6810 ARBL 0833». Результат огляду 0.87 проміле. (а.с.5).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.03.2024. З результатом ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його особистий підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6).

Направленням на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2024 (а.с.4).

Поясненнями ОСОБА_1 в яких зазначено, що 11.12.2024 увечері він зі своїм знайомим вживали алкогольні напої. 12.12.2024 о 10 год 20 хв він сів за кермо ТЗ Ford Ranger н/з НОМЕР_2 та в с-щі Шевченкове на блокпосту його було зупинено працівниками поліції та виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На місці зупинки йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки газоаналізатора DRAGER ALKOTEST, на що останній погодився. Результат огляду становив 0.87 % проміле, з чим ОСОБА_1 погодовився. Свою провину визнає, так як дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Рапортом старшого інспектора взводу відділу ОПП УПД ГУНП у Луганській області М.Ю. Гетьманцова від 29.12.12.2024. В якому зазначено, що в ході несення служби на БП № 16 с-ще Шевченкове, 12.12.2024 о 10 год 06 хв було зупинено ТЗ Ford Ranger н/з НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 .. У водія було виявлено зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора DRAGER ALKOTEST. Результат огляду становив 0.87 % проміле. Зупинка та перевірка вказаного ТЗ здійснювалася спільно з працівниками ВСП Харківської області, оскільки гр. ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а.с.2).

Відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції долучених до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7) на оптичному диску «EMTEC DVD-R», на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Ranger н/з НОМЕР_2 , та вбачається таке: час запису 01:59 02:04 працівник поліції оголошує ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного на місці зупинки за допомогою газоаналітора Драгер та/або у медичному закладі; 02:05 02:12 водій надав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Відеофайл DSJ_3007619_082388 час запису 01:00 02:58 зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6810, результат тесту 0,87%.

Проаналізувавши вищевказані документи, суд дійшов переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Отже, враховуючи викладене вище, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини події та докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, дійшов переконання, що факт порушення вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП є доведеним.

За приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Цією ж постановою Пленуму визначено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Отже, відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 визнається щире розкаяння.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

За приписами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд бере до уваги, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 26/2025 від 14.01.2025, тобто до 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року.

Враховуючи наведене, воєнний стан введено на всій території України, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану, що змінює й умови відповідальності за протиправні діянні.

Під час прийнятті рішення суд бере до уваги вказані ОСОБА_1 обставини та надані ним письмові докази, які є актуальним у період введеного в Україні воєнного стану. Так, ОСОБА_1 з 10.04.2022 року по теперішній час дійсно проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_4 (а.с.16-23) та службовою характеристикою командира в/ч НОМЕР_3 від 03.03.2025, з якої вбачається , що ОСОБА_1 відповідає займаній посаді, обов`язки виконує сумлінно, має військовий досвід АТО, користується заслуженим авторитетом серед о/с, у зв`язку з чим можливе просування по службі. Командир взводу матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_3 сержант ОСОБА_2 та командир в/ч НОМЕР_3 майор ОСОБА_3 просять суд не позбавляти права керування транспортними засобами солдата ОСОБА_1 (а.с.30-31)

Суд дійшов переконання, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати важливу місію у важкий для нашої країни час, де йде війна у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Також, суд враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Враховуючи викладені вище обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, особливі умови воєнного стану, посаду займану особою, що притягається до відповідальності, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Отже, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, тому суд дійшов переконання, що в цьому випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим, та накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, необхідно сплатити суму судового збору, яка відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Заразом, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями), військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Отже, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 (а.с.16-23), звільнений від сплати судового збору при накладенні адміністративного стягнення.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 33-38, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 276, 279, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в дохід держави (отримувач коштів ГУК у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998;рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300) штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко