Справа № 127/854/25
Провадження № 33/801/171/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 04 січня 2025 року близько 21-00 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме погрожував та ображав нецензурною лайкою, чим міг спричинити шкоду психічному здоров`ю.

Не погоджуючись з такою постановою суду, ОСОБА_3 02 лютого 2025 року через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що матеріали справи не містять доказів, того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив будь-які дії психологічного характеру, пов`язані з домашнім насильством відносно своєї дружини. Судом першої інстанції не встановлено та не виявлено, які конкретно образи висловлювались і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Олійник А. М. підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. ОСОБА_1 пояснив, що того дня (це була субота) син був у нього, ввечері коли він вийшов на кухню готувати вечерю син здзвонився з матір`ю і почав плакати що хоче додому. Він набрав колишню дружину запитав що вона йому таке сказала, що малий хоче додому, вона відповіла щоб він привіз сина, але в нього не було автомобіля і грошей на таксі, було пізно, томі він сказав їй нехай приїжджає сама. Вони з сином бачили що під`їхало таксі, але з нього ніхто не виходив х, хвилин через 15-20 дружина набрала сина і сказала виходити, коли вовни вийшли, то були працівники поліції, вона забрала дитину і поїхала, працівники поліції з ним поспілкувалися, він запитував чому вони приїхали. Вони повідомили, що був виклик, інформацію може дізнатися у відділку поліції. Він ходив у відділок в неділю, але йому сказали прийти в робочий день в ювенальний відділ, він прийшов в понеділок, повідомив що колишня дружина не дотримується графіку спілкувань з сином і вже там йому повідомили, що вона ще написала заяву про вчинення з його боку насильства і тоді був складений протокол.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги та повідомила, шо дійсно в той день син був у батька, ввечері під час відео виклику син почав плакати, казати що не хоче залишатися на ніч, в цей час ОСОБА_1 почав висловлюватися до неї нецензурно, сказав що «розітре» її, вона злякалася і викликала працівників поліції. Коли вона приїхала на таксі до будинку, де проживає її колишній чоловік, поліції ще не було, тому вона не виходила з таксі, чекала, а коли приїхали поліцейські, вона вийшла, забрала сина і їй сказали що вона може їхати. В понеділок вона прийшла в поліцію, де під час бесіди працівники поліції порадили їй написати заяву про домашнє насильство, що вона і зробила. Чоловік неодноразово погрожує їй, лається, вона його боїться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон № 2229-VIII), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII ).

Згідно диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 668603 від 06 січня 2025 року, рапортом реєстрації ЄО № 337 від 06 січня 2025 року, протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 06 січня 2025 року від ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_2 від 06 січня 2025 року та формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 06 січня 2025 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 668603 від 06 січня 2025 року, 04 січня 2025 року близько 21:00 годин у АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме погрожував та ображав нецензурною лайкою, чим міг спричинити шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП (а. с. 1).

Згідно рапорту старшого інспектора-чергового Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Литвенюка В. В., 06 січня 2025 року о 13 годині 38 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 звернулась ОСОБА_2 прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 04 січня 2025 року близько 21:00 години по АДРЕСА_2 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру (а.с. 2).

Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення та іншу подію інспектора СПДН ВВГ ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції від 06 січня 2025 року, ОСОБА_2 просить прийняти міри адміністративного характеру до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 04 січня 2025 року близько 21:00 годин по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував та ображав нецензурною лайкою (а. с. 3).

Згідно пояснень ОСОБА_2 від 06 січня 2025 року її колишній чоловік ОСОБА_1 після їхнього розлучення протягом довго часу вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характер, яке виражається в словесних образах та приниженнях її честі та гідності, також він пише їй образливі повідомлення через мобільний додаток «Телеграм». 04 січня 2025 року близько 21:00 години ОСОБА_1 по відео зв`язку ображав її словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою (а. с. 4).

В матеріалах справ наявна форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 06 січня 2025 року, постраждала особа ОСОБА_4 , кривдник ОСОБА_1 : середній рівень небезпеки (а. с. 5 6).

В судовому засіданні апеляційного суду було надано відповіді від районного управління поліції , з яких вбачається наступне:

-4 січня 2025 року на телефон екстреного виклику поліції «102» ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 стосовно конфлікту із колишнім чоловіком щодо порушення порядку побачень з дитиною, встановленим рішенням Служби у справах дітей (а. с. 45);

-06 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомив, що колишня дружина 04 січня 2025 року близько 21 год. забрала їх спільного сина. З ОСОБА_7 проведено профілактичну бесіду, ОСОБА_8 учасникам події було наголошено на недопущенні конфліктних ситуацій в присутності дитини, попереджено, що всі питання слід вирішувати мирним шляхом (а.с.44).

Домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданих в апеляційному суді, приходжу до висновку, що між сторонами має місце конфлікт на ґрунті виховання їх спільного малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, будь-яких доказів того, що в ході конфлікту, який виник 04 січня 2025 року зі сторони ОСОБА_1 мало місце домашнє насильство матеріали справи не містять.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 668603, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

З огляду на докази, наявні в матеріалах справи на час розгляду судом першої інстанції, проаналізувавши причини та обставини звернення до поліції з приводу ситуації, яка склалася 04 січня 2025 року , враховуючи пояснення, надані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційний суд виснує, що по справі не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП., оскільки наявність конфлікту, сварок і непорозумінь між особами на ґрунті спілкування з дитиною батьків, які проживають окремо, свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій.

Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, - є невірними.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-3 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета