Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/172/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ПАНАСЮК І. В.
Категорія - 173 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2025 року в справі про притягнення:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів на підтвердження ознак вчинення ОСОБА_2 дрібного хуліганства за ознакою неправомірності дій які посягають на громадський порядок, а також відсутність хуліганського мотиву.

Встановлено, що між ОСОБА_2 , її донькою та ОСОБА_3 , які є учасниками освітнього процесу, в ході його здійснення, вже тривалий час існують неприязні стосунки та конфлікти, а тому встановлені обставини події можуть містити у собі ознаки ст.173-4 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за психологічне та фізичне насильство щодо малолітньої дитини.

В обґрунтування вимог зазначає про те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови, проігнорував та порушив норми матеріального і процесуального права, оскільки не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Зазначає, що суд дійшов невірного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Стверджує, що оскільки ОСОБА_2 висловлювалася стосовно її малолітнього сина нецензурною лайкою, в присутності дітей, які учнів 5-Б класу, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Зазначає, що суд першої інстанції не вивчив належним чином матеріали справи, не дав належної оцінки доказам, не встановив очевидних фактів під час розгляду справи в суді, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП

Будучи своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила розглянути апеляційну скаргу без її участі, ОСОБА_2 причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не надходило.

При таких обставинах, апеляційний суд відповідно до вимог п.6 ст. 294 КУпАП вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в межах доводів апеляційної скарги.

З`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, що здійснили дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадського порядку, тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вищевказаного правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіон (п. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року).

Отже, хуліганські спонукання - головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст. 173 КУпАП. Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, із-за неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Натомість, вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст. 173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.

З огляду на вищенаведене, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_2 , має значення мотив її поведінки та направленість її умислу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №270084 від 12 грудня 2024 року, ОСОБА_2 05 грудня 2024 року о 14.15 год. перебуваючи в м. Гайворон по вул.. Небесної Сотні, 39 в приміщенні КЗ «Гайворонський ліцей № 2» вчинила відносно малолітнього ОСОБА_3 словесний конфлікт, в ході якого принизила його честь та гідність та при учнях 5-Б класу просила стати на коліна, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, можна зробити висновок, що між особою, яка притягується до адміністративно відповідальності та малолітнім ОСОБА_3 , відбулася розмова щодо його дій відносно доньки ОСОБА_2 без будь-яких дій, які б порушували громадський порядок, що підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дії, які ОСОБА_2 вчиняла, і якими принизила честь та гідність малолітнього ОСОБА_3 , а лише зазначено про прохання останньої щодо вибачення перед її донькою.

В матеріалах справи відсутні пояснення самої ОСОБА_2 , що свідчить про упередженість особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2 , інкримінованого їй правопорушення до матеріалів справи не надано.

Відтак встановлене свідчить про те, що дії ОСОБА_2 не були спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян та не вчинялися з хуліганських мотивів.

Отже, в діях ОСОБА_2 , не вбачається умислу на порушення громадського порядку, як це визначено ст. 173 КУпАП. Не доведено, що її дії обумовлені саме хуліганськими мотивами та прагненням порушити громадський порядок, самоствердитись шляхом ігнорування гідності інших осіб, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - дрібного хуліганства.

Згідно ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

За даних обставин, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: відсутня суб`єктивна сторона, адже її дії не мали хуліганського мотиву.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, встановив всі фактичні обставини справи та відсутність обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому дійшов до правильного висновку про відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2025 року підлягає залишеню без змін.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2025 року про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення без змін.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов