Справа № 132/54/25
Провадження № 33/801/226/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карнаух Н. П.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

За участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Маркової А.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маркової Анни Іванівни на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№207249, 28 грудня 2024 року о 14:02 год за адресою м. Калинівка АД М-21 283 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Постанова серії ЕНА № 2954848 від 31 серпня 2025 року, чим порушив п. 2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Маркова А.І. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав підстав для позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на п`ять років, оскільки він не отримував посвідчення водія.

Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Маркову А.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 207249 від 28 грудня 2024 року;

-рапортом працівника поліції;

-довідкою з адмінпрактики, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА №2954848 від 31 серпня 2024 року.

Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Маркова А.І. фактично не погоджується із видом застосованого адміністративного стягнення, вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на п`ять років, оскільки він не отримував посвідчення водія.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги є безпідставними виходячи з наступного.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положеньст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд наголошує, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не має жодного значення наявність або відсутність у особи, яка притягується до відповідальності, посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні, оскільки стягнення судом першої інстанції на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.126, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маркової Анни Іванівни залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун