КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/249/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, (протокол серії ВАД № 099892 від 29.06.2024 року) та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, оголосивши усне зауваження.

Згідно постанови судді 29.06.2024 о 21 годині ОСОБА_1 поблизу місця проживання - біля будинку по АДРЕСА_3 влаштував сварку з дружиною ОСОБА_2 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, кидався в бійку.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, посилаючись лише на пояснення потерпілої, втім вказаний висновок суду є таким, що не відповідає дійсності та положенням законодавства, з огляду на наступне. Зокрема, апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги його пояснення, надані під час судового засідання, у яких він вказав, що не вчиняв жодного насильства, як фізичного, так і морального до своєї дружини, яка є потерпілою у справі; не допитав у якості свідків співробітників патрульної поліції, які приїхали на місце події, та на допиті яких він наполягав; не взяв до уваги, що під час виклику працівники поліції не здійснювали відео фіксацію події на нагрудні камери, в порушення положень законодавства; не звернув увагу на ту обставину, що його дружина навіть не звернулася до медичного закладу для надання їй медичної допомоги, оскільки вказувала, що апелянт, з її слів, вчинив щодо неї фізичне насильство. Крім того, апелянт вказує, що співробітники поліції не опитали жодного свідка з метою встановлення обставин події, зокрема мешканців будинку, працівників торгового комплексу, голову ОСББ їхнього будинку, фактично поліцейські формально з`ясували, що сталося та прийшли до висновку, що відносно нього треба скласти протокол про адміністративне правопорушення. Також працівники правоохоронного органу не вилучили жодного відеозапису з камер спостереження з будинків, які знаходилися поруч із місцем події.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисників Мосіна М.О., Новіцької І.Л., Погосяна П.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених,пояснення ОСОБА_2 та її представника Часової А.Р., які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано належним чином.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд надав належну оцінку.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З пояснень, наданих в суді першої інстанції, вбачається, що судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він запідозрив дружину в подружній зраді, 29.06.2024 року дружина була на корпоративі, потім начебто повезла бригаду на об`єкт, на його дзвінки не відповідала, а коли повернулась, вони посварились. Дружина викликала поліцію, по приїзду працівники поліції вели себе зухвало, свої дії на відео не фіксували, забрали у нього паспорт, який пізніше повернули через дружину. Вказав, що між ним та дружиною погіршились відносини після того, коли він подарував їй свою частку у квартирі. Він був ініціатором переоформлення частки у квартирі, оскільки побоювався штрафних санкцій під час воєнного стану через неоновлення чи некоректне оновлення даних про військовий облік. Також заначив, що він не обмежує дружину у фінансах, вона сама розпоряджається своєю зарплатнею, він же оплачує комунальні платежі, несе матеріальні витрати щодо доньки.

Провадження у справі просив закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 суду першої інстанції повідомила, що між нею і чоловіком дійсно погіршились відносини, причиною цього погіршення, можливо, була тривожність через війну, чоловік частіше почав випивати. 29.06.2024 року вона дійсно була на корпоративі, після чого покупалась на озері та близько 20 години повернулась додому, з чоловіком зустрілась поблизу місця проживання там, де запаркувала автомобіль, чоловік був на підпитку, влаштував сварку, тягав її за волосся, намагався вдарити, тому вона викликала поліцію, коли телефонувала, він вихопив телефон та поклав слухавку, після чого вони разом направились в сторону будинку, зупинились біля під`їзду, чоловік не мав намір заходити, тому вона попрохала подружню пару, яка проходила повз, постояти поруч до приїзду працівників поліції. По приїзду працівники поліції, подружня пара пішла у своїх справах, а вони всі піднялись до квартири. Поліцейські вели себе кваліфіковано, чоловік тривалий час шукав паспорт, коли віддав паспорт, то зачинився у квартирі, можливо через це паспорт залишився у працівники поліції і потім вона повернула його чоловіку.

Сварка 29.06.2024 року була остатньою каплею, тому вона пішла від чоловіка, на даний час проживає в іншій квартирі, спільна 11-річниця донька переїхала до її батьків. З приводу дарування частини квартири, то це була ініціатива чоловіка.

Вважала, що факт домашнього насильства мав місце, проти оголошення за вчинене чоловіку усного зауваження не заперечувала.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він запідозрив дружину в подружній зраді, адже, 29.06.2024 року дружина була на корпоративі, потім начеб-то повезла бригаду на об`єкт, на його неодноразові дзвінки не відповідала, а коли повернулась, вони дійсно посварились, проте, це була лише сімейна сварка, в ході якої він не вчиняв домашнього насильства, і в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а випив лише заспокійливого, коли дружина не відповідала на дзвінки, а він хвилювався. З приводу цього сімейного конфлікту, дружина викликала поліцію, по приїзду працівники поліції вели себе зухвало, свої дії на відео не фіксували, забрали у нього паспорт, який пізніше повернули через дружину. Вказав, що між ним та дружиною погіршились відносини після того, як він подарував їй свою частку у квартирі. Він був ініціатором переоформлення частки у квартирі, оскільки побоювався штрафних санкцій під час воєнного стану через не оновлення чи некоректне оновлення даних про військовий облік.

Як пояснила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 , у них з чоловіком вже давно погіршились відносини, раніше були суперечки, але не було таких підстав, щоб виникла необхідність викликати поліцію. Втім 29.06.2024 у неї виникла необхідність викликати поліцію. Вказані у протоколі обставин відбувались на вулиці, недалеко від будинку за місцем проживання, на території домоволодіння. Передувало події те, що в той день вона була на корпоративі, повернулась додому біля двадцять першої години на автомобілі, припаркувала його, чоловік зустрічав її неподалік від їхнього будинку і виникла суперечка.

Потерпіла вказала, що перед поїздкою вона повідомляла чоловіка, куди їде, зокрема, те, що буде на корпоративі, де саме буде, та з ким. Напередодні цього виникли суперечності, бо чоловік не хотів, щоб вона туди їхала. Коли вона перебувала на корпоративі, чоловік багато разів їй телефонував, спершу вона відповідала на дзвінки, а потім ігнорувала, адже їх було дуже багато. Біля двадцятої години, коли вона поверталась, чоловік знову телефонував, вона сказала, що заїде на озеро покупатись і повернеться, що з колегами і зробили. Коли вже відвезла колег та поверталась додому, чоловік зустрів її на проїжджій частині на велосипеді, неподалік від дому. Він перегородив дорогу, вона зупинилась, він відкрив багажник, щоб покласти велосипед, але вона заперечувала, і в цей час ОСОБА_1 хватав її за руки, але вона не відреагувала, далі поїхала до місця проживання, і конфлікту в тому місці не відбулось.

Вона поїхала, ОСОБА_1 наздогнав її на велосипеді і між ними відбувся конфлікт вже ближче до місця проживання. ОСОБА_1 в той час був на підпитку, ображав її словесно нецензурною лайкою та непристойними словами. Більш того, ОСОБА_1 , відкривши двері автомобіля та побачивши на задніх сидіннях автомобіля мокрі плями, з почуття ревнощів, продовжив ображати її словесно, крім того, почав хапати її за руки, за волосся і лицем нахиляв до сидіння автомобіля, принижуючи її як жінку, не дивлячись на те, що вона пояснювала, що ці плями залишились від мокрого одягу колег, з якими вона купалась в озері, та яких підвозила додому. Саме такі дії ОСОБА_1 , стали причиною виклику працівників поліції.

Потерпіла вказала, що викликала поліцію, бо ОСОБА_1 застосував щодо неї як фізичну силу, так і психологічне насильство, тому вона вважала правильним викликати поліцію. Зробила вона виклик в той момент, коли змогла від ОСОБА_1 викрутитись, в процесі, коли він тримав її за голову та волосся і нахиляв в автомобіль. Зателефонувавши до поліції, змогла лише повідомити, що чоловік по відношенню до неї застосовує силу, та адресу, після чого чоловік у неї забрав телефон.

Після виклику поліцейських конфлікту вже не було. Вони з чоловіком пішли в напрямку будинку, вона вирішила почекати приїзду поліції і попросила якусь пару людей, які проходили повз неї, почекати з нею працівників поліції, оскільки боялась, що буде повторне насильство з боку ОСОБА_1 . На той момент, коли приїхали поліцейські, чоловік вже піднявся в квартиру, та після того як вона про всі події повідомила працівникам поліції, вони разом з нею піднялись в квартиру. Вона не звернула увагу чи включали поліцейські камеру в ході спідкування з нею та ОСОБА_1 . Зустріли вони чоловіка біля ліфту і попрямували в квартиру, де працівники поліції попросили документи і запросили спуститися до службового автомобіля, щоб оформити відповідні документи. ОСОБА_1 затягував час, вказав, що треба щось зібрати, тому один працівник поліції ОСОБА_3 вийшов з нею з квартири і пішли до низу, а інший - ОСОБА_4 з ОСОБА_1 залишився в квартирі. Потім вийшов ОСОБА_4 та повідомив, що ОСОБА_1 пропустив його вперед, надаючи вихід з квартири, а сам за ним зачинив двері та не бажає спускатись для оформлення матеріалів.

Після цього працівник поліції ОСОБА_3 з її усних свідчень заповнив два документи: терміновий заборонений припис і протокол про адміністративне правопорушення, а також, наскільки вона пам`ятає її заяву чи пояснення, після чого повернув паспорти її та чоловіка, які вона тримала в руках. Коли вона повернулась додому, то паспорт ОСОБА_1 віддала йому. Точно пам`ятає, що пояснення вона надавала тоді ж, коли складали протокол, ознайомилась з ними та підписала.

Вказує, що чоловік її морально образив, у неї дійсно виникло побоювання, що це може повторитись, на другий день після події вона переїхала до іншого мешкання, настільки ця ситуація була для неї критичною. Наразі вона з чоловіком проживають окремо.

Потерпіла пояснила, що вона давно його знає, і може визначити коли він напідпитку, а коли ні. Вказала, що стан, в якому перебував ОСОБА_1 в день події був не через прийняття ним заспокійливого, а стверджує, що ОСОБА_1 був саме на підпитку, адже від нього відчувався явно виражений запах алкоголю з порожнини рота, і він поводив себе агресивно. Вказала, що останній час він почав часто вживати спиртне. Щодо її письмових пояснень, що містяться в матеріалах справи, вказала, що їх було складено працівниками поліції 29.06.2024 і протокол про адміністративне правопорушення також 29.06.2024. При цьому, іншу дату, вказану у її поясненнях вважає технічною опискою. ОСОБА_2 вказала, що письмові пояснення складав з її слів працівник поліції, вона їх підписувала, читала, але на дату не звернула уваги. Раніше з поліцейськими вона не була знайома, особистих номерів телефонів поліцейських до події у неї не було. Щоб повідомити про подію, вона викликала 102. Після того, як поліцейські поїхали, то залишили мобільний номер, за яким вона могла б звернутися у випадку прояву повторної агресії з боку чоловіка. Вказує, що близько 24 год. чоловік увірвався до неї в кімнату, почав стягувати її з ліжка і вимагати, щоб вона зателефонувала поліцейським і дала йому слухавку для з`ясування підстав складеного документу. Вона набрала той номер, який їй залишили поліцейські, чий саме це номер вона не знає, кому саме належить було не відомо.

Вона надавала працівникам поліції пояснення, що ОСОБА_1 , будучи в агресивному стані, хапав її за руку, тому у неї і склалось враження, що може і вдарити. Вказує, що ОСОБА_1 забрав у неї телефон, коли вона телефонувала на 102 і вона не закінчила розмову. Потерпіла зазначає, що в першу чергу їй було спричинено психологічне насильство, а потім і фізичне. Відбувалась подія біля задніх дверей автомобіля, територіально відбулось за місцем проживання, десь за 200 метрів до їх місця проживання, за перехрестям.

Потерпіла пояснила, що поліцейським вона телефонувала після факту прояву домашнього насильства і другий раз вночі на прохання ОСОБА_1 . Вказує, що вона поїхала з квартири, де перебувала з ОСОБА_1 , коли з`явилась можливість, зокрема, поїхала в світлу пору доби.

Потерпіла стверджує, що ОСОБА_1 дійсно хапав її за волосся та нахиляв голову в машину, принижуючи її. При цьому, можливо повідомляла події працівнику поліції без уточнення цієї інформації. Вона стояла на вулиці, ОСОБА_1 за волосся нахиляв її до заднього сидіння машини. Вказує, що не складала пояснення власноручно, та вважала, що документ було складено працівниками поліції тому, що вона перебувала в знервованому стані, але пояснення записані з її слів, нею прочитані та підписані. На той момент коли вона попросила молодих людей, які проходили повз неї, побути з нею, то переслідувала мету, щоб чоловік до неї більше не наблизився. При цьому, лише зараз розуміє, що не взяла анкетні дані цих людей лише через свій стан, адже, на той час їй було боязко, бридко та відчувала себе приниженою. Пояснила, що підстав звертатись за медичною допомогою на той час у неї було, адже, фізичне насильство, застосоване ОСОБА_1 не мало фатального характеру, а більше до неї було застосовано саме психологічне насильство.

За клопотанням адвоката Мосіна М.О. в судове засідання апеляційної інстанції був викликаний і допитаний працівник поліції ОСОБА_5 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, який суду пояснив, що даний виклик він пам`ятає добре. Пояснив, що він з напарником знаходились на добовому чергуванні, їм був переданий виклик з приводу вчинення домашнього насильства, а саме, що чоловік в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство відносно своєї дружини. Прибувши на даний виклик, до них звернулась дружина ОСОБА_2 з приводу застосування до неї насильства з боку чоловіка, якого з нею не було, а який за її словами вже знаходився в квартирі. З дозволу подружжя, вони зайшли до їхньої квартири, повідомили причину візиту. Далі попросили як заявницю, так і її чоловіка спуститись до службового автомобіля для складання адміністративних матеріалів. Заявниця спустилася з ним на вулицю, при цьому, паспорти як заявниці, так і її чоловіка знаходились у заявниці в руках, а її чоловік зачинився в квартирі та не хотів виходити. ОСОБА_1 вони повідомили, що на нього буде складено адміністративний протокол і терміновий заборонний припис. Після цього вони прийняли заяву від потерпілої, склали всі необхідні адміністративні матеріали та поїхали на інший виклик.

Працівник поліції пояснив, що для оформлення матеріалів вийшла лише ОСОБА_2 із двома паспортами в руці, ОСОБА_1 до них не виходив. Потерпіла повідомила, що чоловік постійно вживає спиртні напої і чіплявся до неї, не давав в той день їй відпочивати, а потім ще й ображав та принижував її. Знаходячись в квартирі, вони з напарником бачили ОСОБА_1 , він дійсно знаходився в стані алкогольного сп`яніння, адже відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота під час спілкування. Потерпіла вказала, що під час конфлікту, ОСОБА_1 щодо неї виражався нецензурною лайкою і кидався в бійку, зокрема, підняв на неї руку, через що вона викликала працівників поліції, бо раніше такого не було. Вказав, що було це все зафіксовано на боді камеру. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, потерпіла набирала ОСОБА_1 з мобільного, йому пропонувалось спуститись і підписати протокол, втім він повідомив, що відмовляється будь що підписувати. Пояснення потерпілої, які датовані 26.06.2024, приймалися в той же день, коли складався і протокол, тому, відповідно, у них помилково зазначена дата 26.06.2024 замість 29.06.2024. Працівник поліції не зміг пояснити, чому відділом адміністративної практики при направленні протоколу до суду до не було долучено відеозапис з бодікамери, яка працювала під час всього спілкування .

На запитання захисника Мосіна М.О. працівник поліції повідомив, що вони не опитували свідків та очевидців події, оскільки за словами заявниці, очевидців конфлікту не було. Коли приїхали на виклик, то побачили що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а його дружина вийшла заплакана, не могла говорити і повідомила, що чоловік вчиняє щодо неї домашнє насильство, у свою чергу ОСОБА_1 відмовився з ними спілкуватись. Потерпіла зазначала про психологічне насильство. Ми запропонували потерпілій звернутись за медичною допомогою, втім вона вказала, що не потребує медичної допомоги, у разі необхідності звернеться сама. Вказує, що ОСОБА_1 не надав пояснення, а зачинився в квартирі і відмовився будь що підписувати. Перед тим як він зачинився, працівники поліції повідомили, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, а він став їм показував якійсь дипломи. Складанню протоколу передувала заява дружини, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 і те, що він відмовився спілкуватись. Вони не затримали ОСОБА_1 , оскільки він був зачинений в квартирі. У них не було відомостей, що щось голосне відбувалось в квартирі, тому не було необхідності обходити сусідів. Положення ст. 183 КУпАП потерпілій вони не роз`яснювали, бо зазначена у виклику інформація підтвердилась. Вони не чекали захисника, бо після того, як роз`яснили ОСОБА_1 про складання протоколу, він сказав, що він в подальшому (не в цей день) візьме свого адвоката і вирішить це питання. Безоплатного захисника він на той момент не потребував.

На запитання захисника Погосяна П.А. працівник поліції пояснив щодо визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що окрім запаху алкоголю з порожнини рота, на такий стан вказувала його поведінка, почервоніння обличчя, нестійка хода. Вказав, що вони складають протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали і все разом передають в адмінпрактику, де остаточно формуються матеріали для направлення до суду. Під час спілкування з ОСОБА_8 , йому було повідомлено про складення протоколу, він спочатку погодився вийти, а потім зачинився в квартирі. ОСОБА_1 , коли його запросили підписати протокол, спілкувався по телефону в грубій формі. Підставою для складання протоколу щодо ОСОБА_8 стала заява і пояснення його дружини.

На запитання ОСОБА_1 працівник поліції вказав, що виклик надійшов щодо вчинення домашнього насильства і ОСОБА_1 з дружиною були в квартирі, тому працівник поліції подумав, що й домашнє насильство було вчинено в квартирі. Поліцейський пояснив, що, як він пам`ятає, біля під`їзду будинку їх зустрічала тільки дружина. Вказав, що в терміновому заборонному приписі вказано, якого саме характеру домашнє насильство було вчинено, можливо помилково не підкреслили, яке саме. Зазначив, що в поясненнях ОСОБА_2 вказано, які саме дії ОСОБА_1 вчиняв по відношенню до неї, так як видимих слідів застосування фізичного насильства не було, тому, мабуть, йшлось про психологічне. Поліцейський вказав, що вони не брали до рук документів ОСОБА_1 , вони знаходились у його дружини.

На запитання головуючого ОСОБА_2 вказала, що коли працівники поліції перебували в квартирі, то просили пред`явити документи, ОСОБА_1 затягував час, шукаючи документи та показуючи працівникам поліції свої дипломи. Потім чи ОСОБА_1 , чи вона знайшла документи, а саме, паспорти, їх пред`явили працівникам поліції, на вулиці документи перебували у неї в руках. Працівники поліції склали документи, після чого вона забрала паспорт як свій, так і чоловіка та передала ОСОБА_1 . Потерпіла зазначила, що в першу чергу до неї було застосоване психологічне насильство, фізичне до неї ніколи раніше не було застосовано, втім якщо вважати, що чоловік її морально принизив, тягав за волосся, то вона вважає, що було застосовано і психологічне, і фізичне насильство, внаслідок чого їй могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, були досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099892 від 29 червня 2024 року з якого вбачається, що 29 червня 2024 року о 21 год. за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, виловлювався нецензурною лайкою в бік дружини ОСОБА_2 , кидався в бійку, на зауваження не реагував, чим міг заподіяти шкоди психологічному здоров`ю та, як наслідок, правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП; терміновий заборонний припис; форму оцінки ризиків домашнього насильства; протокол прийняття заяви від потерпілої; пояснення потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідно до справи, ОСОБА_1 заперечує свою вину та не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених судами обох інстанцій та наведених у постанові доказів .

Щодо тверджень сторони захисту про зазначення іншої дати у письмових поясненнях ОСОБА_2 , ніж у інших процесуальних документах, що ставить під сумнів їх достовірність, то слід зазначити, що допущена технічна помилка в зазначенні дати не призводить до порушення прав особи та не спростовує факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому така помилка не може бути самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що судом у постанові не чітко відображена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, не зазначено одну зі складових об`єктивної сторони - наявність спричиненої потерпілій шкоди чи можливість її спричинення, та суб`єктивної сторони, зокрема, вини у формі умислу, то такі доводи є непереконливими, оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було застосовано психологічне насильство, що відображено у змісті оскаржуваної постанови. Проте, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосоване психологічне насильство чоловіка до дружини не мало фатального характеру і не потягло критичних наслідків, тому визнано судом малозначним, що і стало підставою для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді усного зауваження.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог нормативно правових актів, зокрема, щодо не здійснення відеофіксації подій на нагрудні камери, то вони є неспроможними, з огляду на те, що допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що застосував технічні засоби відеозапису при спілкуванні з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та складанні всіх процесуальних документів, в подальшому усі процесуальні документи разом з відеофіксацію він здав до адмінпрактики для формування матеріалів.

На запит Київського апеляційного суду про надання відеозаписів з нагрудних відеокамер поліцейського СРПП відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5. під час його спілкування з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 о 21.00 год. 29.06.2024 надійшла відповідь начальника СРПП відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Щерби Р. про те, що у відповідності п.п. 3, 7 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2020 за №1026, строк зберігання записуваних відеозаписів становить не менше 30 діб, у зв`язку з чим надати запитувані відеозаписи не виявилось можливим.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що дивно чому ОСОБА_2 не звернулась до медичного закладу для надання їй медичної допомоги, зважаючи на те, що вона вказувала, що до неї було застосовано фізичне насильство, адже, остання в суді апеляційної інстанції пояснила, що підстав звертатись за медичною допомогою у неї було, так як застосоване фізичне насильство не мало будь - яких наслідків у виді будь- яких тілесних ушкоджень. Крім того, працівник поліції ОСОБА_5. вказав, що цікавився у ОСОБА_2 , чи потребує вона медичної допомоги, на що остання зазначали, що не потребує, у разі потреби звернеться самостійно.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поліцейські не опитали жодного свідка з метою встановлення обставин події, то слід зазначити, що з пояснень в суді апеляційної інстанції працівника поліції ОСОБА_5 , вони нікого не опитували, оскільки зі слів як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 будь - яких очевидців та свідків самої події не було. Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_2 лише вказала, що вона просила пару молодих людей, які проходили поруч, побути з нею до приїзду поліції, адже, боялась, що ситуація з ОСОБА_1 повториться, але будь - яких контактів у цих людей вона не брала, адже, на той час була в знервованому стані і не подумала про це.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено та в суді апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови. Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є законною та обґрунтованою та підставі для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, (протокол серії ВАД № 099892 від 29.06.2024 року) та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, оголосивши усне зауваження - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал