Справа № 287/2389/24
провадження 3/287/1767/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського суду Житомирської області Русин Микола Григорович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ID-картка № НОМЕР_1 , видана 02.03.2020 року органом видачі № 1828, не працюючої, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 109309 від 04.11.2024 року вбачається, що 01.11.2024 року, близько 18 год. в смт. Нові Білокоровичі, по вул. Довженка ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання своєї малолітньої дитини, а саме залишила дитину ОСОБА_2 2017 р.н., без нагляду на вулиці.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст.184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 109309 від 04.11.2024; письмовим поясненням ОСОБА_3 та від 05.11.2024 року, копією постанови Олевського районного суду Житомирської області від 12.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, копіями свідоцтв про народження дітей, копією акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.11.2024 року, попередженням від 04.11.2024 року та письмовим поясненням начальника служби у справах дітей Білокоровицької с/р наданих до суду.

При цьому, суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винної, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, особа на даний час ніде не працює, а також беручи до уваги, що санкцією ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 1700 грн. до 5100 грн., і одночасно, у випадку накладення адмінстягнення, законодавство передбачає сплату судового збору, суд вважає, що в умовах воєнного стану накладення навіть найменшого стягнення значно погіршить становище насамперед малолітніх дітей, у зв`язку з чим, враховуючи також інтереси сім`ї, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі та розумний баланс між тяжкістю вчинених правопорушень та призначеним покаранням, що може становити надмірний тягар для сім`ї, суд вбачає можливим, як виняток, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Частиною другою ст. 284 КУпАП передбачено, що у разі оголошення особі, що притягається до адміністративної відповідальності усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 36, ч. 2 ст. 184, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Олевський районний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М. Г. Русин