Справа № 199/1234/25
ПОСТАНОВА

іменем України

27.02.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09.09.2008, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника - адвоката Батій Т.М.,

УСТАНОВИВ:

20.01.2025 о 18:00 годині у місті Добропілля, мікрорайон Молодіжний, 14, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_2 , з наявною ознакою алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору «Алкотест 6810», тест № 827, результат огляду - 0,88 %о, чим порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України», в тому числі повідомленням у додаток «Viber», яке доставлено адресату об 11:11 годині 26.02.2025. Тобто судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Захисник Батій Т.М. вважала, що була порушена процедура притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому необхідно закрити провадження по справі за п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки:

- ОСОБА_1 фактично не керував транспортним засобом (підтвердженням тому є відсутній доказ зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1. );

- відсутній доказ законних підстав із зазначенням конкретної причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

- відсутній відео доказ того, ким саме (ПІБ працівника патрульної поліції) і на якій підставі зупинявся транспортний засіб;

- працівники патрульної поліції не представилися ОСОБА_1 ;

- патрульна поліція не має законного права без служби ВСП перевіряти військовослужбовця ЗСУ на території дислокації військових частин;

- на відео не видно, кого саме перевіряють на стан алкогольного сп`яніння технічним засобом «Drager»;

- поліція не може самостійно оформлювати протоколи на військовослужбовців, які керують автомобілями у стані сп`яніння, оскільки перевіряти військових на стан сп`яніння можуть тільки військові;

- відеозапис з нагрудної камери розпочато о 18:15 годині 20.01.2025, але в протоколі зазначено, що правопорушення вчинено о 18:00 годині;

- направлення до лікаря виписано о 18:10 годині, але фактично ОСОБА_1 не надавалося.

Вислухавши думку захисника Батій Т.М., вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226042 від 20.01.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Даним протоколом зафіксовано те, що 20.01.2025 о 18:00 годині у місті Добропілля, мікрорайон Молодіжний, 14, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_2 , з наявною ознакою алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору «Алкотест 6810», тест № 827, результат огляду - 0,88 %о, від медичного огляду в лікарні відмовився, чим водій порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за допомогою газоаналізатору «Алкотест 6810» водій ОСОБА_1 пройшов огляд для визначення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду та роздруківки результату тесту - проба позитивна - 0,88 %о,водій ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчив роздруківку тесту;

- відеозаписом з бодікамери працівника поліції, відповідно до якого слідує, що 20.01.2025 працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування працівник поліції у водія ОСОБА_1 виявив ознаку алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роти, тому водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора алкотестеру «Драгер 6810», на що водій ОСОБА_1 спочатку ухилився від відповіді. Після чого повідомив працівникам поліції, що «буде ВСП - будемо балакати». Далі з відеозапису слідує, що на місце зупинки транспортного засобу прибули особи у військовій формі, в присутності яких водію ОСОБА_1 поліцейський ще раз запропонував пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатору алкотестер «Драгер 6810» та, у разі незгоди з його показниками, проїхати до лікарні. На пропозицію поліцейського водій ОСОБА_1 відповів позитивно та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, проба позитивна - 0,88 %о. ОСОБА_1 була роз`яснена допустима норма алкоголю. Далі водію ОСОБА_1 були роз`яснені його права, він був відсторонений від керування. На питання працівника поліції: «Чи поїде ОСОБА_1 до лікарні?», ОСОБА_1 відповів: «Навіщо?, поліцейський відповів: «Якщо ви не згодні з показниками газоаналізатора Драгер» та спитав: «Ви згодні?», ОСОБА_1 відповів: «Все, так». В подальшому ОСОБА_1 було повідомлено, що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9-а Правил дорожнього руху водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам захисника Батій Т.М. щодо порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 , який на той час був військовослужбовцем, на стан сп`яніння, вважаю, що такі доводи захисника є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Згідно ч. 3 ст. 15 КУпАПпри порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 станом на 20.01.2025 проходив військову службу у Збройних Силах України, проте не обіймав посадуводія транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту та не був військовослужбовцем строкової служби, тому ОСОБА_1 за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, але до нього за вчинення правопорушення не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.

За таких обставин доводи захисника про те, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні військовослужбовця, який керував транспортним засобом на дорогах загального призначення, повинні бути присутніми представники ВСП не ґрунтується на вимогах КУпАП.

При цьому, окремий порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений у відповідності до ст. 266-1 КУпАП, стосується тих військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які:

- виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин;

- перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, процедура огляду на стан сп`яніння, що визначена у ст. 266-1 КУпАП не стосується тих військовослужбовців, які, керуючи транспортними засобами, порушили правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП, за якої такі військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Приймаючи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що військовослужбовець ОСОБА_1 20.01.2025 о 18:00 годині у АДРЕСА_2 , виконував безпосередні обов`язки військової служби або перебував на території військової частини або вчинив таке правопорушення, не будучи водієм транспортного засобу, відповідно, працівники поліції, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, правомірно застосували до останнього загальний порядок проходження огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

У той же час, згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як убачається з дослідженого відеозапису з бодікамери працівника поліції саме водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, оскільки його обличчя зафіксовано відеозаписом, а після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору ОСОБА_1 не зазначив про свою незгоду з результатом огляду, не виявив бажання проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, у зв`язку із чим доводи захисника про те, що на відео не видно, кого саме перевіряють на стан алкогольного сп`яніння технічним засобом «Drager» є необґрунтованими, як і доводи захисника про невручення ОСОБА_1 направлення до лікаря, оскільки невручення такого направлення при згоді водія з результати його огляду на стан сп`яніння на місці не впливає на самі результати огляду та на висновки судді щодо наявності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, що підтверджено як результатом тесту газоаналізатора щодо наявності стану сп`яніння, так і згодою ОСОБА_1 із таким позитивним результатом.

Суддя не може визнати обґрунтованими доводи захисника стосовно того, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки такі доводи спростовані відеозаписом з бодікамери працівників поліції, який розпочинається 20.01.2025 саме о 18:00 годині. З відеозапису, зокрема, файлу № 00000@005010 на 01:31 хвилині видно, як ОСОБА_1 виходить з водійського сидіння транспортного засобу, який було зупинено працівниками поліції.

У відповідності до п. 1) ч. 1 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» слідує, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Доводи захисника про те, що відсутній доказ законних підстав зупинки транспортного засобу із зазначенням конкретної причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є також необґрунтованими, оскільки на відеозаписі з бодікамери працівника поліції, а саме: файл № 00000@005010 на 06:02 хвилині працівник поліції ОСОБА_1 повідомив, що «його зупинили за відсутність ременю».

За таких обставин зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 відповідає приписам Закону України «Про Національну поліцію».

Надаючи оцінку доводу захисника про те, що на відеозаписі з бодікамери поліцейського відсутня фіксація того, ким саме (ПІБ працівника патрульної поліції) був зупинений транспортний засіб, що може вказувати на те, що працівники поліції не представилися ОСОБА_1 , то слід критично оцінювати такі доводи захисника, оскільки згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язковому застосуванню підлягають технічні засоби відеозапису під час огляду особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Тобто матеріали відеозапису повинні мати запис процедури огляду водія на стан сп`яніння або відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно відсутність відеозапису факту представлення поліцейського водію та оформлення адміністративного матеріалу не охоплюється обов`язковою вимогою ч. 2 ст. 266 КУпАП щодо застосування технічних засобів відеозапису, а тому не впливає на допустимість отриманих у справі доказів. При цьому, всі відомості щодо осіб поліцейських, які приймали участь в оформленні матеріалів даної справи, зазначені у змісті протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до справи документів, а відсутність оголошення відомостей про осіб поліцейських не вплинула на процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та на висновки судді щодо наявності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного вважаю, що всі докази, які покладені в основу даної постанови, відповідають положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП, тобто є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення йому адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_1 , який отримував посвідчення водія, ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне, накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору не вбачається, оскільки, як зазначено вище, справа не містить доказів того, що військовослужбовець ОСОБА_1 20.01.2025 о 18:00 годині у місті Добропілля, мікрорайон Молодіжний, 14, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_2 , виконував безпосередні обов`язки військової служби.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень,з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: В.О.Лисенко