ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3304/24 Номер провадження 33/814/289/25Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Яковенка Г.М.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Яковенка Григорія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою судді, 26.08.2024, о 15:56 год. в м. Миргород по вул. Харківка, 86, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf Plus, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ТЗ. В результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме на паркан, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Яковенко Г.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує на відсутність належних доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент ДТП.

Зазначає, що за кермом перебувала власник авто ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні, а отже визнання останнього винним є помилковим.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №775370 26.08.2024, о 15:56 год. в м. Миргород по вул. Харківка, 86, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf Plus, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ТЗ. В результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме на паркан, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В наданих працівникам поліції поясненнях потерпіла ОСОБА_3 зазначала, що проживає за адресою АДРЕСА_2 . 26.08.2024, перебуваючи в себе в хаті, близько 15:55 год. вона почула грохіт, вибігла на вулицю та побачила автомобіль синього кольору, який врізався їй в огорожу. За кермом перебував чоловік з окривавленим обличчям, який намагався виїхати з паркану.

Аналогічні пояснення надала і свідок ОСОБА_4 , яка проживає по сусідству та також прибігла до місця пригоди, коли почула грохіт.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Схема ДТП, протокол про адміністративне правопорушення та надані пояснення свідків в своїй сукупності є належними доказами, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та визнав останнього винним в скоєнні ДТП.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Golf Plus, д.н.з. НОМЕР_1 , та його не причетність до пригоди При цьому, за версією захисту, автомобілем керувала його власник ОСОБА_2 , яка підвозила свого знайомого ОСОБА_1 та після с зіткнення з парканом, внаслідок неадекватних дій останнього, покинула місце ДТП, перебуваючи в істериці.

Разом з цим вказана версія не заслуговує на увагу, спростовується зібраними по справі доказами і має бути розцінена як обраний спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

По справі встановлено, що отримавши виклик про скоєну дорожню пригоду, на місце ДТП приїхали працівники поліції, які фіксували перебіг подій на службову бодікамеру.

За результатами перевірки щодо ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративне правопорушення як за ст. 124 КУпАП, так і за ч.1 с т. 130 КУпАП.

Так, з долучених до матеріалів справи відеозаписів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, які стосуються перебігу одних і тих же подій, вбачається, що як під час перевірки документів, тривалого спілкування на місці пригоди, а потім і по дорозі в лікарню і назад, під час складання протоколів, що в цілому зайняло майже 2 години, ОСОБА_1 жодного разу не повідомив про те, що він був лише пасажиром, а керування автомобілем здійснювала інша особа.

При цьому, він діючи як водій транспортного засобу на вимогу правників поліції надав їм такі документи як свідоцтво про реєстрацію автомобіля, що вже само по собі ставить під сумнів твердження захисту про те, що він перебував в автомобілі в якості пасажиру.

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 , саме ОСОБА_1 вони бачили за кермом автомобіля після скоєння ДТП, після чого викликали поліцію, а в подальшому швидку допомогу.

Надаючи оцінку показам допитаної в суді першої інстанції власника авто ОСОБА_2 , яка стверджувала про те, що це вона керувала належним їй автомобілем, а потім після ДТП залишила місце пригоди, апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття таких свідчень до уваги як допустимого доказу, а розцінює їх як наміри сприяти виправданню притягнутого ОСОБА_1 .

Оскільки зібрані про справі докази в своїй сукупності відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Яковенка Григорія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна