1Справа № 335/695/25 3/335/453/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 217948, 11.01.2025 о 01.10 годин у м. Запоріжжя, пр. Соборний, 149, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi L200, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортного засобу відсторонений. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином.

18.02.2025 на адресу суду, через систему «Електронний суд», від адвоката Єгорової І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено наступне.

В протоколі вказано наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Разом з цим, вказані ознаки не відповідають дійсним обставинам справи, що підтверджується відеоматеріалами, які містяться в матеріалах справи. Щодо вираженого тремтіння пальців рук, то ОСОБА_1 зазначав поліцейським, що є військовослужбовцем на посаді гранатометника, та тремтіння пальців рук є природнім явищем для такої посади. Щодо розширених зіниць очей, які не реагують на світло, то це теж не відповідає дійним обставинам справи та підтверджується відео з бодікамер поліцейських де видно, що ОСОБА_1 реагує на світло, більше того з відеоматеріалів ОСОБА_1 сам зазначає, що з очима все в нормі та з відео видно, що вони реагують на світло. Щодо поведінки ОСОБА_1 то кожна його дія відповідає обставинам справи, він віддає оцінку всьому що відбувається щодо можливості виконання вимог поліцейських отримує вказівки по телефону від вищого командування. Більше того, одразу після складення протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП він разом з військовим командуванням направився до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради та отримав Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №270 від 11.01.2025 (копію долучено), що підтверджує, то ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння. Таким чином Висновок спростовує доводи поліцейського про наявність ознак наркотичного сп`яніння та підтверджує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо відмови від направлення в лікарський заклад за направленням поліцейського, то це була пряма вказівка командування, що підтверджується записом з бодікамер. На відеозаписі чітко видно, що вказану вказівку ОСОБА_1 отримує по телефону та зазначає як підставу відмови - «служба, немає часу». Більше того, він зазначає уповноваженому працівникові поліції на питання чому ви не поїхали «виконую вимогу командира».

Разом з цим з відеоматеріалів вбачається, що працівниками поліції не було зазначено ознак наркотичного сп`яніння після проведення огляду, не роз`яснено водію процедуру проходження медичного огляду та не надано направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі. Разом з тим, з відеофайлів вбачається, що працівники поліції зазначили, що водію необхідно пройти медичний огляд, без будь-яких пояснень.

Таким чином, ОСОБА_1 виконував наказ командира про неможливість направлення його до лікарського закладу за направленням поліцейського та з метою доказу про відсутність стану сп`яніння сам направився до лікарського закладу, який підтвердив, що він не перебуває у стані сп`яніння.

Також, зазначає, що у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а наявність свідків є обов`язковою. Отже, свідки при складанні протоколу відсутні.

Згідно статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» вказано вичерпні підстави зупинення транспортного засобу співробітниками поліції. Жодна підстава для зупинки транспортного засобу, вказана у Законі України «Про Національну поліцію», не могла бути застосована працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , оскільки вона не мала місце у вказаному випадку.

На відеозаписі співробітник поліції не зазначає, що саме порушив ОСОБА_1 , що могло б бути підставою для зупинки транспортного засобу. Більше того, жодного протоколу про порушення ПДР відносно водія ОСОБА_1 співробітниками поліції складено не було.

Отже, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на положення статті 247 КУпАП просить закрити провадження по справі про адміністративне порушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у цьому випадку, на думку працівників поліції, винуватість особи підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 11.01.2025 та відеозаписом, але суд при вивченні останніх встановив таке.

Згідно даних протоколу особи, що притягається до адміністративної відповідальності пред`явлено звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягала у порушенні п. 2.5 ПДР, та мало місце 11.01.2025 о 01 год. 10 хв., тобто саме ці обставини підлягають доказуванню у справі.

При перегляді відеозапису події, що сталася 11.01.2025 за участі ОСОБА_1 , доданого до протоколу, встановлено, що водій ОСОБА_1 виконує усі вказівки працівників поліції, чітко відповідає на запитання, надає відповідні пояснення, при цьому не встановлено факту категоричної відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Отже, на переконання суду, відеозаписи, долучені до протоколу, достатньо не свідчать про обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо виявлених ознак наркотичного сп`яніння та факту відмови від проходження медичного огляду.

При цьому, матеріали справи не містять інших доказів, які б беззаперечно свідчили про встановлені ознаки наркотичного сп`яніння та факт відмови водієм ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Водночас, судом досліджено Висновок КНП «Обласний клінічний заклад надання психіатричної допомоги» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.01.2025, з якого вбачається, що 11.01.2025 о 03.00 год. лікарем вказаного КНП був оглянутий ОСОБА_1 , у якого ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні працівником поліції про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, з урахуванням встановленого факту проходження ОСОБА_1 своєчасного огляду у лікаря, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1ст. 130 КУпАП, так як його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Крамаренко