Справа № 366/363/25
Провадження № 3/366/416/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю прокурора Левченка Р.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, депутата Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , будучи депутатом Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення абзацу 1 ч. 1 ст. 45 розділу VII згаданого Закону, несвоєчасно, а саме 14.12.2024, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення визнала, щиро розкаялась та пояснила, що банально забула про необхідність подання декларації після звільнення внаслідок проблем в сім`ї, які негативно вплинули на її психічний стан. Зокрема, у 2023 вчинив самогубство вітчим її чоловіка, з яким вона підтримувала тісні сімейні відносини. Факт самогубства був виявлений нею особисто. Крім цього, захворіла її донька (просила не зазначати діагноз, проте назвала його суду). Ці обставини в сукупності стали причиною того, що вона банально забула подати декларацію. При цьому, зобов`язалась в подальшому більш відповідально ставитись до виконання вимог антикорупційного законодавства.

Прокурор Левченко Р.М. у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу за нижньою межею ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

Зокрема, в її діях вбачається порушення вимог абзацу 1 ч. 1 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VII «Про запобігання корупції», згідно з яким особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

При цьому, суддя визнає не доведеним наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого порушення п. 2-7 розділу ХІІІ Закону № 1700-VII «Про запобігання корупції» з таких підстав.

Відповідно до цього пункту, особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Таким чином, порушення п. 2-7 розділу ХІІІ Закону № 1700-VII можливе за таких обставин:

в особи виник обов`язок подати декларацію у 2022-2023 роках за минулі роки, тобто за 2021-2022 відповідно;

кінцевий строк для подання декларацій за такий період настав до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану".

особа не подала з урахуванням викладених обставин декларацію до 31.01.2024.

ОСОБА_1 інкримінується неподання декларації за 2023 рік.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" набрав чинності 12.10.2023.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII, ОСОБА_1 мала подати декларацію за 2023 рік до 01.04.2024, тобто обов`язок подати таку декларацію в неї виник після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", тобто відсутня обставина, наявність якої становить порушення п. 2-7 розділу ХІІІ Закону № 1700-VII.

Разом з цим, сама по собі недоведеність наявності порушень п. 2-7 розділу ХІІІ Закону № 1700-VII за умови доведеності порушення вимог абзацу 1 ч. 1 ст. 45 розділу VII цього Закону не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки доведене порушення становить собою склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Її провина у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 3428 від 05.02.2025;

- роздруківкою списку поданих декларацій;

- послідовністю дій користувача ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за період з 24.12.2023 по 14.12.2024;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17.12.2024;

- рішенням про визнання повноважень депутатів Поліської селищної ради Вишгородського району VIII скликання від 26.11.2020 № 02-01-VIII.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суддя визнає щире розкаяння винної та зобов`язання недопущення в подальшому порушень антикорупційного законодавства.

Обставин, які обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

У листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11, зазначено, що стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення відповідно до статті 22 КУпАП, ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності.

При цьому, в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки. У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним.

Питання про застосування положень ст. 22 КУпАП суддя вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено.

Проте, у кожному конкретному випадку суддею має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку суд). Такі висновки наведені у Постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а

Слід зазначити, що правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не входить до переліку відмітки ст. 22 КУпАП як правопорушення, за яке малозначність не може бути застосована.

З урахуванням встановлених обставин справи та аналізу долучених до протоколу про адміністративне правопорушення доказів у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в цьому випадку наслідки вчинення адміністративного правопорушення є малозначними. Суддя враховує поведінку ОСОБА_1 , яка проривну у вчиненні правопорушення визнала, щиро розкаялась та зобов`язалась більш відповідально ставитись до виконання вимог антикорупційного законодавства. Таке відношення до вчиненого правопорушення свідчить про спрямованість ОСОБА_1 на вдосконалення свого самовиховання в частині дотримання антикорупційного законодавства. Вона раніше до відповідальності не притягалась. Крім цього, суддя враховує особисті психотравмуючі обставини життя ОСОБА_1 (смерті близьких, у тому числі які покінчили життя самогубством, що вона особисто виявила, хвороба доньки), що підтверджено наданими у судовому засіданні документами, які підтверджують достовірність слів ОСОБА_1 .

Тому, дії ОСОБА_1 , які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за встановлених обставин на переконання судді не є такими, які вимагають для її виховання у дусі додержання законів України та поваги до суспільства, накладати відносно неї адміністративне стягнення. За таких обставин, суддя вважає за можливе надати можливість ОСОБА_1 для виправлення шляхом обмеження на перший раз усним зауваженням.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 172-6, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, та в силу положень ст. 22 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Строк пред`явлення до виконання цієї постанови становить три місяці.

Суддя Н.П. Слободян