Справа № 159/5658/24 Провадження №33/802/150/25 Головуючий у 1 інстанції:Свистун О. М.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Таровської А.А., захисника Колєсніка Б.В. (в режимі відео конференції), прокурора Солопа В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Колєсніка Б.В. на постанову судді Ратнівського районного суду від 30 січня 2025 року, в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , головного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Так, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до пп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 08 квітня 2024 року, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, яку зобов`язана була подати у строк до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року.

У зв`язку із вказаним, ОСОБА_1 ставиться порушення нею вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Колєснік Б.В., не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій ОСОБА_1 , вважає судове рішення таким, що прийняте з порушенням положень КУпАП та незастосуванням норм закону, які підлягали застосуванню.

Зазначає, що жодних намірів приховувати від опублікування свого майнового стану ОСОБА_1 не мала, що цілком підтверджується фактом невідкладного та самостійного усунення нею правопорушення до його виявлення та вказує на непрямий умисел. Посилається на недостатню обізнаність його підзахисної з роботою Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та на використання неналежного програмного забезпечення, а саме операційної системи «Windows 7», браузера «Opera», котре завадило коректній роботі. Також апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 щодо обставин заповнення та подання нею відповідної декларації в березні 2024 року, коли її чоловік перебував у зоні бойових дій, що істотно вплинуло на її психо-емоційний стан та частково перешкоджало відстеженню статусу поданої нею декларації. Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді та постановити нову, якою визнати винною ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Колєсніка Б.В., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, прокурора Солопа В.П., який заперечив проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону, судом першої інстанції було дотримано.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляції не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є правильною.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом установлено, що відповідно до копії витягу з наказу №85-ДС від 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 було призначено строково, на період дії воєнного стану, на посаду головного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тож, у відповідності до пп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в-г» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08 листопада 2023 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1965/41021 від 13.11.2023, щорічна декларація подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13 листопада 2023 року № 4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.

Згідно Роз`яснення щорічна декларація подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Моніторингом «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що не оспорюється ОСОБА_1 та стороною захисту, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік була подана несвоєчасно, а саме 08 квітня 2024 року о 16 год 29 хв.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції надано належну оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 252 від 29.08.2024; письмовим поясненням ОСОБА_1 від 07.08.2024; повідомленням про виявлення адміністративного правопорушення начальника 2 відділу 6 управління Департаменту військової контррозвідки Служби Безпеки України К. Мицака № 17/6/2-2890 від 12.08.2024; листом Національного агенства з питань запобігання корупції № 47-07/58613-24 від 12.08.2024 щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 ; копією декларації ОСОБА_1 за 2023 рік із фіксацією дати і часу її подання.

Твердження апелянта про недостатню обізнаність його підзахисної з Єдиним реєстром декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є безпідставними, з огляду на наявну в матеріалах справи розписку, якою підтверджується, що ОСОБА_1 належним чином була ознайомлена з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.17), у тому числі щодо обов`язку по виконанню вимог ст. 45 вказаного Закону.

Ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є саме несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв?язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Самі по собі пояснення ОСОБА_1 про психо-емоційний стан у зв`язку з перебуванням чоловіка в зоні бойових дій, що частково перешкоджало відстеженню статусу поданої нею декларації - не можна розцінювати як поважні причини, які зумовили несвоєчасне подання щорічних декларацій.

Також, доводи апеляційної скарги про використання неналежного програмного забезпечення, а саме операційної системи «Windows 7», браузера «Opera», котре завадило коректній роботі, апеляційним судом не визнаються поважними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази неможливості використання інших операційних систем та браузерів, які згідно Рекомендацій при роботі з ЄДРД, що викладені на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, рекомендуються для використання.

Таким чином, враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала декларацію з порушенням строків, визначених законодавством, без поважних причин, а твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не мала умислу на несвоєчасне подання декларації, є безпідставними.

Разом з тим, доводи сторони захисту щодо можливості визнання вчиненого адміністративного правопорушення малозначним, апеляційним судом не беруться до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням. Таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Водночас одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, можуть сприяти підриву авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначні.

Відповідно до ст. 33 КУпАП. стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь вини та відомості про особу, дійшов обґрунтованого висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нею нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпА, з чим погоджується апеляційний суд.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Колєсніка Б.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ратнівського районного суду від 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М. Клок