Справа №949/530/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., за участю: прокурора Гандзілевського Н.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді першого заступника коменданта четвертої прикордонної комендатури, звання майор, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №8 від 26 лютого 2025 року вбачається, що майор ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого заступника коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 1, 3 глави 2 розділу ОСОБА_2 з військового (корабельного) господарства Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21 грудня 2020 року №134, пунктів 2.1, 2.2 розділу 2 Посадової інструкції першого заступника коменданта, маючи реальну можливість виконувати належним чином свої службові обов`язки, упродовж 2024 року, починаючи з 18 листопада 2024 року до моменту виявлення відповідного правопорушення, тобто до 18 грудня 2024 року, допустив послаблення контролю за виконанням розпоряджень коменданта та старшого начальника та призвело до порушення порядку обліку, приймання, зберігання, видачі та здачі БпЛА у підпорядкованому підрозділі, внаслідок чого допущено втрату безпілотного літального апарату (квадрокоптер) Autel ЕVО МАХ 4N Public Safety НОМЕР_3, бортовий № НОМЕР_1 . Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодних пояснень не надав.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав.

Заслухавши пояснення учасників справи на розгляді справи в суді, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Частиною 1 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової особи до військової служби.

Так, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, посадовими інструкціями.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді першого заступника коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з наказу №1145-ОС від 18 листопада 2024 (а.с.11).

Відтак, будучи військовослужбовцем, ОСОБА_1 , згідно вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про оборону України" та статтями 1, 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Вказаною вище статтею Закону України "Про оборону України" та статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час.

Отже, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення на всій території України діє особливий період.

В силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року у справі №185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини провадження.

Судом не встановлено обставин за яких ОСОБА_1 не зміг би виконати свої обов`язки за посадою, так само не встановлено умов, які йому у цьому перешкоджали б.

Отже, факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_3 повністю підтверджений протоколом про адміністративне правопорушення №8 від 26 лютого 2025 року; службовою запискою заступника начальника відділу - начальника інженерно-авіаційної служби відділу з організації повітряної розвідки та протидії БпПС штабу ОСОБА_4 (а.с.17), висновком службового розслідування по факту порушення порядку видачі та зберігання БпЛА окремими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ), затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 10 січня 2025 року (а.с.20-29), наказом про результати службового розслідування від 25 січня 2025 року №322-АГ ОСОБА_6 (а.с.30-33), а також іншими матеріалами справи.

Також суд враховує, що внаслідок допущення вказаного порушення було завдано матеріальної шкоди державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ) на загальну суму 494029,40 грн.

При цьому, згідно посадової інструкції першого заступника коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12-16) перший заступник коменданта прикордонної комендатури зобов`язаний, організовувати роботу посадових осіб комендатури, проводити заняття з особовим складом комендатури і керувати підготовкою безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, знати фактичний стан справ, наявність особового складу в підрозділах комендатури, виконувати інші обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України, наказами начальника прикордонного загону.

За невиконання чи неналежне виконання посадових завдань та обов`язків, перевищення своїх повноважень, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм поведінки поведінки та обмежень, пов`язаних з проходженням військової служби, згідно посадової інструкції, перший заступник коменданта прикордонної комендатури несе відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України та у межах, визначених чиним законодавством України.

Так, відповідно до наказу №322-АГ від 25 січня 2025 року "Про результати службового розслідування", проведеним службовим розслідуванням підтверджено факт порушення порядку видачі та зберігання БпЛА, що призвело до втрати БпЛА Autel ЕVО МАХ 4N Public Safety НОМЕР_3, бортовий № НОМЕР_1 . і став можливим внаслідок особистої недисциплінованості та неналежного виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана".

Суд також бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 не оскаржувалися у встановлено порядку ні результати службового розслідування, ні наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про його згоду із порушеннями, що йому інкримінуються.

Згідно частини 2 статті 7 та статті 245, статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях (кримінальних та некримінальних), що стосуються цивільних прав і обов`язків) Європейський Суд неодноразово підкреслював, що при оцінці доказів Європейський Суд застосовує стандарт доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із співіснування досить сильних, ясних і взаємоузгоджених висновків з наявних фактів або схожих неспростованих фактичних презумпцій (рішення у справах "Зубайраєв проти росії" від 10.01.2008, п. 71; "Гриненко проти України" від 15.02.2012, п. 55; "Плахтєєв та "Плахтєєва проти України" від 12.03.2009, п. 62; "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012, п.53).

Зважаючи на вищезазначене, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена "поза розумним сумнівом".

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова суду, згідно статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Санкція частини 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає такі види адміністративного стягнення, як штраф від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Отже, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За перелічених фактичних обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення саме у виді штрафу, оскільки таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Положеннями статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 24, 40-1, 284, 287, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

(Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/Дубров.міс.тг/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0017511, код класифікації доходів бюджету: 21081100, призначення платежу: адміністративний штраф (ПІБ) Дубровицький районний суд Рівненської області, ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збору розмірі 605,60грн.(шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор