Справа № 629/6624/24
Номер провадження 3/629/6/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участі адвоката Остапенко С.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яковлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,-

якому відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснені права,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №839568 від 20.10.2024 року, 19.10.2024 року о 23 год. 00 хв. в смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області по вул. Слобожанській, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме пиво після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.10є ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він разом з неповнолітнім хлопцем прізвище ОСОБА_2 , якому 16 років сиділи у нього вдома. Після чого поїхали до знайомих в смт.Краснопавлівка. Там хлопці запропонували йому випити пива, але він відмовився, так як був за кермом. Потім ОСОБА_2 запропонував сісти за кермо, оскільки він їздить на автомобілі, і сказав, що доїдуть, на що він погодився, так як неодноразово бачив як він їздить. Він із друзями випив пива. Потім ОСОБА_2 попросив взяти його автомобіль щоб відвезти свою дівчину. Він погодився, але сказав, що поїде з ними на задньому сидінні. Вони виїхали на трасу, проїхавши 700-1000 км сталося ДТП. В автомобілі який зіткнувся з його автомобілем були військові. Вони вибігли і почали кричати, що ви накоїли, хто був за кермом, один схопив його за куртку, тому він злякався за неповнолітнього хлопця і сказав, що саме він був за кермом. Коли приїхала поліція він теж сказав, що за кермом був він. Зазначив, що ОСОБА_2 також його просив, щоб він сказав, що за кремом був саме він, оскільки хлопець зателефонував батькам, а вони адвокату, який порадив, щоб він взяв провину на себе, так як хлопець неповнолітній, не має прав. Також зазначив, що військові перебували в нетверезому стані і невідомо, що могли зробити з хлопцем, тому він переживав за його здоров`я. Вказав, що ДТП сталося близько 23-00 год. Хто саме був за кермом автомобіля з яким зіткнувся він не знає, але вказав, що було двоє військових і жінка, яка сиділа на задньому сидінні. В його автомобілі за кермом був ОСОБА_2 , на передньому сидінні його дівчина, а він сидів на задньому пасажирському сидінні. На кого саме був складений протокол він не знає, вказав, що винним в ДТП є водій автомобіля з яким він зіткнувся. Також зауважив, що коли він дзвонив до поліції, то військові злякалися, залишили автомобіль і пішли з місця ДТП, а жінка залишилася. ОСОБА_3 говорила, що за кермом був її чоловік. Вказав, що коли вони їхали, то в руках у нього була відкрита пляшка пива з якої він пив. Поліції він пояснив, що вживав алкоголь після ДТП, бо не розуміючи законів, він вважав, що якщо він вже бере вину на себе то скаже, що випив вже після ДТП і тому це буде краще для нього. Він не знає, чи бачила жінка хто виходив із-за керма його автомобіля. Вказав, що має свідків які бачили, що саме неповнолітній хлопець сідав за кермо його автомобіля коли вони виїжджали з смт.Краснопавлівка.

Адвокат ОСОБА_1 Остапенко С.Ю. в судовому засіданні просила закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку недоведеністю його вини у вчиненні даного правопорушення. Вважає, що докази, які були вивчені в судовому засіданні і допитані свідки підтвердили, що ОСОБА_1 себе оговорив. Сідав на заднє пасажирське сидіння вже перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не перебував за кермом транспортного засобу який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, що свідчить про те, що адміністративний матеріал не відповідає тій обстановці, яка склалася на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 19.10.2024 року в смт.Краснопавлівка він керуючи автомобілем ВАЗ 2170 зіткнувся з автомобілем Фольцваген чорного кольору. З автомобіля вийшов молодий хлопець та з задніх дверей вийшов ОСОБА_5 . Чи щось говорив хлопець який вийшов із-за керма не пам`ятає, між ними почалася словесна перепалка. Вказав, що був здивований, що за кермом неповнолітня особа, говорив, що ти накоїв, кому ти довірив кермо. Він розмовляв з ними обома. Коли приїхала поліція його не було, так як він дуже вдарився головою і в нього текла кров, то молодий хлопець відвів його для надання медичної допомоги. Автомобіль він залишив на місці ДТП. Вказав, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУПАП і за те, що він покинув місце ДТП. Пояснив, що в автомобілі з яким зіткнувся було троє осіб, ще була дівчина. Звідки вона вийшла з автомобіля не пам`ятає. Стверджує, що ОСОБА_5 не був за кермом автомобіля, він вийшов з пасажирського сидіння. Чи мав ОСОБА_5 щось в руках коли вийшов з автомобіля, не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що очевидцем ДТП не була. Вказала, що 19 листопада о 22-50 год. вона допомагала подрузі в кафе, з нею була її молодша дитина. Вони вже закривалися, до них приїхав її колишній чоловік ОСОБА_4 , щоб забрати дитину. Він забрав дитину, а також вони попросили його відвезти п`яного чоловіка який був у кафе. Чоловік поїхав. Вони з дівчатами закрили кафе і йшли додому. Коли вони йшли то побачили, що на повороті виїхав автомобіль ОСОБА_7 і потім завернув. З автомобіля з водійського сидіння вийшов молодий хлопець. Потім підійшов ОСОБА_5 з дівчиною. ОСОБА_8 вийшов ОСОБА_5 вона не бачила, оскільки побачивши машину чоловіка вона побігла до неї, так як там була її дитина. Вона дістала дитину, після чого хлопці з іншого автомобіля підійшли до них. У чоловіка обличчя було в крові, вони його обтерли і вони почали спілкуватися, викликали поліцію. Потім чоловіка забрав хлопець, так як у нього була розбита переносиця, а вона залишилася чекати на поліцію. Вказала, що коли до неї підійшли працівники поліції і вона заповнювала бланки, то працівник поліції їй сказав, що за кермом був ОСОБА_5 , але вона сказала, що не він був, а вона бачила іншого. На що їй відповіли, що вона помиляється. Пояснила, що вона не знає хто саме був за кермом, але бачила хлопця, який був вище зростом і худіше. Вказала, що водія автомобіля запам`ятала, бо він підбіг до їхнього автомобіля і почав силою відчиняти двері і дебоширити.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його адвоката Остапенко С.Ю. та свідків, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, приходжу до наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно статті 1 КУпАП, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно Закону України «Про дорожній рух», Правила дорожнього руху установлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.10 (є) Правил дорожнього руху України, передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частина 4 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Подія та наявність адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №839568 від 20.10.2024 року; рапортом ст.інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області від 19.10.2024 року; роздруківкою результату тестування на алкоголь Alcotest 6810, результат якого становить 1,16‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.10.2024 року, де ОСОБА_1 просить притягнути до адміністративної відповідальності водія авто Лада Пріора д.н.з. НОМЕР_2 , який 19.10.2024 року о 23-00 год. скоїв зіткнення з його авто та покинув місце ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_6 , правопорушника ОСОБА_1 ; схемою місця ДТП від 19.10.2024 року з фототаблицями до нього; зберігальними розписками; відеозаписами які повністю відображають вищевказані події від 19.10.2024 року.

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів вбачається, як ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції про дорожньо-транспортну пригоду за його участю, детально розповідає про обставини події. Вказав, що після ДТП випив 0,5 л пива. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки він вживав алкогольні напої після ДТП не дочекавшись працівників поліції, на що останній погодився. Також погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці. Зазначив, що за кермом був він, а ззаду на пасажирському сидінні сиділо двоє неповнолітніх осіб хлопчик і дівчинка. В результаті ДТП отримав травму лівої ноги.

Таким чином заперечення в судовому засіданні, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Остапенко С.Ю., факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд сприймає критично, вважає їх маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. При цьому суд зауважує, що отримати травму лівої ноги ОСОБА_1 міг лише перебуваючи за кермом автомобіля, що підтверджується схемою ДТП та фотокартками до неї, з яких вбачається, що удар прийшовся в передню ліву частину автомобіля. А свідчення свідка ОСОБА_6 під час розгляду матеріалу є суперечливими, оскільки, як вбачається з відеозапису вказаний свідок вказала, що підійшла до автомобіля колишнього чоловіка після того як відбулася ДТП, але в судовому засіданні вказувала на те, що за кермом була інша особа, а не ОСОБА_5 , при цьому неодноразово говорила, що очевидцем події не була.

Пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Та, за його порушення передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою ухвалення справедливого судового рішення, суд враховує позицію Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 року по справі № 552/2540/20 з якої вбачається, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема, шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій, не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності в її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 4 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, у тому числі, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, алкоголю.

Однак, під час судового розгляду, встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно за ч. 4 ст. 130 КУпАП, позаяк останній вживав алкоголь до вчинення ДТП, тобто до того, як він сів за кермо автомобіля та керував ним, а не після вчинення ДТП.

Як пояснив ОСОБА_1 приїхавши до друзів в смт. Краснопавлівка він вживав з ними пиво, а отже на момент ДТП останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене приходжу до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, є доведеною поза розумним сумнівом.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення". У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами статті 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, вважаю за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення призведе до пом`якшення відповідальності та не порушує його.

Згідно вимог діючого законодавства, а саме ст. ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

При накладенні адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховую обставини визначені ст. 33 КУпАП, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір по справі стягнути з правопорушника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 35, 40-1, 130, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (реквізити для сплати-ГУК Харківськобл/Харківобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ)37874947, банк отримувача-Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), р/рUA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ЦЕНДРА