Номер провадження: 33/813/565/25
Головуючий у 1-й інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Вака Володимира Івановича
розглянувши апеляційну скаргу захисника Вака Володимира Івановича
на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року
встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 31 жовтня 2024 року о 18:00 год керував автомобілем «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 у місті Одесі, дорога Об`їзна 20, в стані алкогольного сп`яніння, згідно тесту газоаналізувача ARLM 0427, тест 1215 позитивний 1,52‰ проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В апеляційній скарзі захисник Вак В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності у діях
ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції не надано належної правової оцінки щодо відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів, зроблених із дотриманням вимог закону). Звертає увагу, що правоохоронцями автомобіль під керуванням ОСОБА_1 взагалі не зупинявся, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом. Поліцейський під відеозапис підтвердив факт перебування автомобіля у нерухомому стані та відсутність факту зупинки транспортного засобу. Судом проігноровано клопотання захисника про допит свідка та позбавлено ОСОБА_1 можливості надати особисті пояснення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Вак В.І. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Вака В.І. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється та обставина, що на вимогу поліцейського Попов В.В. погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру "Драгер", результати цього огляду, а також те, що ОСОБА_1 відмовився під проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я, і те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для задоволення апеляційної скарги захисник посилається на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , не вирішення судом клопотання захисника про допит свідка та позбавлення ОСОБА_1 можливості надати особисті пояснення.

Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу II Інструкції).

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 розділу II Інструкції).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу II Інструкції).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 розділу II Інструкції).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі - Порядок).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6 Порядку)

Наведені вище вимоги правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення, результатами огляд на стан алкогольного сп`яніння, отриманими на місці зупинки, а також відеозаписами, долученими правоохоронцями до матеріалів справи.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № від 31 жовтня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «31 жовтня 2024 року о 18:00 год м. Одеса, дорога об`їзна, 20, водій ОСОБА_1 , керував т/з «Тойота» НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно тесту газоаналізувача драгер «ARLM» 0427 тест 1215 позитивний 1,52 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР» (зворот а.с.2).

У графі технічний засіб відеозапису поліцейськими зазначено: «ПВР 474936, 471812».

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення без зауважень підписаний ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальність.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень засвідчив власним підписом і відомості, які зафіксовані та відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто погодився з тим, що він як особа, яка керувала транспортним засобом на вимогу поліцейського на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким установлено в його крові 1,52 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле (а.с. 5,6).

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи, належність та допустимість якого захисником не оспорюється, убачається, що на території АЗС правоохоронці зупинилися біля транспортного засобу за кермом якого знаходився

ОСОБА_1 , інших осіб в салоні автомобіля не було. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував, надав пояснення про те, що рухається з м. Ізмаїл у напрямку

м. Київ. На вимогу правоохоронців, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу пред`явив правоохоронцям посвідчення водія (18:20:15 час вказаний на відеозаписі), а згодом і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На питання ОСОБА_1 щодо причин зупинки та перевірки документів, поліцейський повідомив водія, що він порушив вимоги ПДР, оскільки не користувався паском безпеки, з чим погодився ОСОБА_1 . Виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, правоохоронцями запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. У той час, поки один з інспекторів пішов за спеціальним технічним засобом (алкотестером) ОСОБА_1 завів двигун вказаного транспортного засобу, здійснюючи рух автомобіля намагався поїхати, однак був зупинений іншим поліцейським, який залишався поряд з його автомобілем (18:27:43-18-22:36 час вказаний на відеозаписі). Після чого ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу, цифровий показник якого зафіксував у крові водія 1,52% проміле алкоголю (18:30:25 час вказаний на відеозаписі). На запитання щодо згоди з такими результатами огляду, ОСОБА_1 запропонував правоохоронцям вирішити питання у позапроцесуальний спосіб, що було неодноразово відхилено поліцейськими та попереджено водія про кримінальну відповідальність за такі його дії. У цей час до правоохоронців та ОСОБА_1 підійшли військові та зазначили, що водій цього транспортного засобу керував автомобілем на великій швидкості, здійснював рух таким чином, що ледь не створив ДТП (18:35:24 час вказаний на відеозаписі). Факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 не заперечував, визнав, що перед тим як сісти за кермо вживав вино (19:00:01 час вказаний на відеозаписі). За допомогою відеозапису зафіксовано, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, поліцейськими підставно складено відносно
ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аргументи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем за обставин, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення,апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, з огляду на таке.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у його вчиненні.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Сукупність доказів, що містяться у справі, яким суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, надав належну правову оцінку, поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці зазначених у протоколі. Крім того, факт безпосереднього керування ОСОБА_1 автомобілем у присутності поліцейських зафіксовано за допомогою засобів відеофіксації.

Також, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, у часі та місці, і за обставин зафіксованих у протоколі від 31 жовтня 2024 року, а навпаки підтвердив, що саме він керував автомобілем, рухаючись з м. Ізмаїл у напрямку м. Київ, також ОСОБА_1 , як водій вказаного вище автомобілю пред`явив правоохоронцям своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.
Впродовж усього часу фіксування обставин цієї події, у салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_1 не знаходились будь-які інші особи, які б теоретично могли керувати цим транспортним засобом, що спростовує версію апелянта про те, що нібито водієм автомобіля 31 жовтня 2024 року була інша особа, а не ОСОБА_1 .
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
За клопотанням захисника, під час апеляційного перегляду справи, судом допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що саме він 31 жовтня 2024 року керував вказаним вище транспортним засобом, а не ОСОБА_1 , з яким вони рухалися з м. Ізмаїл, заїхали на АЗС «ОККО», де на виїзді із заправки йому стало погано, вони зупинилися і пройшли на місце відведене для паління (куріння), потім він взяв танометр, ліки з цього автомобіля та пішов до приміщення заправки, після чого разом поїхали до м. Київ. Про вказане правоохоронців не повідомляв.

Апеляційний суд критично оцінює надані ОСОБА_2 , пояснення, як такі, що повністю суперечать фактичним обставинам цієї справи та спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом, яким зафіксовано момент безпосереднього руху автомобіля за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , і на місці події взагалі не заперечував факт керування ним автомобілем, не вказував про будь-яку персоніфіковану особу, зокрема ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу. Також апеляційний суд зауважує, що упродовж всього часу фіксування обставин складення протоколу відносно ОСОБА_1 , лише він перебував на місці водія транспортного засобу, і інші особи не знаходилися у салоні цього автомобіля, при цьому саме ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу на вимогу правоохоронців пред`явив посвідчення водія, документи на транспортний засіб та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, з результатами якого погодився, що засвідчив власним підписом. Крім того, з відеозапису також убачається, що після складення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 , як водія було відсторонено від керування транспортним засобом.

За таких встановлених у справі обставин, надані ОСОБА_2 пояснення, суд оцінює як сприяння для уникнення ОСОБА_1 негативних правових наслідків, обумовлених притягненням його до адміністративної відповідальності.

Отже, наданими правоохоронцями доказами, що містяться у справі, підтверджується керування саме ОСОБА_1 31 жовтня 2024 року вказаним вище транспортним засобом за обставин, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги стосовно ненадання ОСОБА_1 судом під час розгляду справи можливості надати особисті пояснення, спростовуються текстом оскаржуваної постанови.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Вака Володимира Івановича залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко