ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/158/25 Справа № 704/837/24 Категорія: ч.2 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Дьяченко Д. О. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.01.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисяч) гривень та трьох років позбавлення права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 будучи протягом року притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння згідно постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 року, повторно 13.07.2024 року, о 18:12 год. в м. Тальне, по вул. Вокзальна, Звенигородського району, Черкаської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саму: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.01.2025 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисяч) гривень та трьох років позбавлення права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Скасувати Постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

Вважає, що дана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує. що адміністративні матеріали, складені відносно ОСОБА_1 не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Вказує, що хоч матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях та беручи до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи.

Суд не взяв до уваги те, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого його було дискредитовано та складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 102018.

Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься належного відеодоказу ознак алкогольного сп`яніння та не вбачається факт керування транспортним засобом, які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відсутність будь яких доказів, які б надали можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом унеможливлює процес доказування та притягнення до адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного належного доказу під час розгляду справи ставить під сумнів законність інкримінованого адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною та обґрунтованою.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 будучи протягом року притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння згідно постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 року, повторно 13.07.2024 року, о 18:12 год. в м. Тальне, по вул. Вокзальна, Звенигородського району, Черкаської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саму: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 102018 від 13.07.2024 року, де зазначено, що ОСОБА_1 13.07.2024 року о 18:12 год. в м. Тальне, по вул. Вокзальна, Звенигородського району, Черкаської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саму: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.(а.с.1);

- даними рапорту поліцейського ВПД №1, Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Баженова В.О. від 13.07.2024 року, де зазначено, що 13.07.2024 року о 18:25 год. в м. Тальне, по вул. Вокзальна, Звенигородського району, Черкаської області, зупинено транспортний засіб Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 , водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння.(а.с.2);

- даними картки обліку адміністративного правопорушення, щодо ОСОБА_1 від 13.07.2024 року.(а.с.5);

- копією постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення. Передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.6);

- даними письмових пояснень правопорушника ОСОБА_1 від 13.07.2024 року, де зазначено, що 13.07.2024 року, близько 15:00 години, він вживав алкогольні напої, а саме пиво, приблизно 0,5л, після чого о 18:12 год. в м. Тальне, по вул. Вокзальна, керував автомобілем Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції за те, що під час керування автомобілем, не був пристебнутий ременем безпеки. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у найближчому медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відмовився.(а.с.7);

- даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 13.07.2024 року.(а.с.9).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлює такий склад адміністративного правопорушення: повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, відмову від проходження освідування у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 102018 від 13.07.2024 року, даними рапорту поліцейського ВПД №1, Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Баженова В.О. від 13.07.2024 року, даними картки обліку адміністративного правопорушення, щодо ОСОБА_1 від 13.07.2024 року, копією постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 року, даними письмових пояснень правопорушника ОСОБА_1 від 13.07.2024 року, даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 13.07.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що 13.07.2024 р. поліцейськими було зупинено транспортний засіб Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та не був пристебнутий ременем безпеки. При спілкуванні з поліцейськими у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та водію було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі, на що останній відмовився. Після цього, поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 1 ст. 130 КупАП, а саме: постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 року. Враховуючи всі обставини, поліцейські склали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки на відеозаписі зафіксовано, як працівники поліції зупиняють автомобіль Skoda Felisia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Крім того, у автомобілі крім водія ОСОБА_1 більше немає пасажирів. При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом, а з письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.7) вбачається, що останній вживав алкоголь, а потім керував вказаним автомобілем.

Доводи апелянта, про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, є також необґрунтованим, оскільки з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що о 18:36 год. працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та обов`язки. Крім цього, при ознайомлені ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, в графі «підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки» ОСОБА_1 власноруч написав «відмовляюсь». Ці дії ОСОБА_1 також зафіксовано на відеозаписі, приєднаного до матеріалів справи.

Доводи апелянта, адвоката Морозова В.Ю. про те, що суд першої інстанції безпідставно не відклав розгляд справи 15.01.2025 року на іншу дату, не надавши можливості скористатись кваліфікованою правовою допомогою, чим порушив право на захист ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Так, вивчаючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що в судове засідання суду першої інстанції, яке було призначене до розгляду 21.11.2024 р., ОСОБА_1 не з`явився та надіслав клопотання про відкладення судового розгляду, просив надати час для вивчення матеріалів справи та формування правової позиції. Дане клопотання було задоволено, а судове засідання відкладено до 15.01.2025 р.

В судове засідання призначене до розгляду 15.01.2025 р. ОСОБА_1 повторно не з`явився та 14.01.2025 надіслав заяву про відкладення судового засідання в якій просив надати йому можливість реалізувати право на правову допомогу та надати час для вибору захисника.

Суд апеляційної інстанції вважає таку процесуальну поведінку ОСОБА_1 нічим іншим, як зловживанням своїми процесуальними правами, затягуванням судового процесу на невизначений термін, оскільки судом першої інстанції надавався достатній час (з 21.11.2024 по 15.01.2025) для вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та залучення правової допомоги, тому вважаю, що апеляційні вимоги в даному випадку є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання ОСОБА_1 від 20.11.2024 року про відкладення судового засідання, призначеного на 21.11.2024 року (а.с.15,16) надійшло до суду першої інстанції електронною поштою від адвоката Морозова В.Ю. Таким чином, дана обставина дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_1 мав спілкування з даним адвокатом ще в листопаді 2024 року, тобто майже за 2 місяці до розгляду справи по суті з ухваленням судового рішення 15.01.2025 року.

Крім того, заява про надання права на захист, отримання інформації та закриття провадження (а.с.19-24) надійшла до суду першої інстанції електронною поштою також від адвоката Морозова В.Ю. Крім того, із даних документів вбачається, що запитувану інформацію слід направити за електронною та юридичною адресою діяльності адвоката Морозова В.Ю. Також із заяви про закриття справи, вбачається, що адвокату Морозову В.Ю. відомі обставини складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , так як він вказує на конкретні, на його думку порушення у даній справі.

Окрім того, при подачі апеляційної скарги, адвокатом Морозовим В.Ю. в якості додатка долучено договір про надання юридичних послуг, який укладений між ним та ОСОБА_1 14.01.2025 року, тобто до розгляду справи по суті та ухвалення судового рішення 15.01.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає таку процесуальну поведінку адвоката Морозова В.Ю. недоброчесною, а виконання обов`язків захисника неналежними, оскільки доводи адвоката Морозова В.Ю. з приводу порушення права на захист, є очевидно неправдивими.

Доводи апелянта, про відсутність в матеріалах справи направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять відео з бодікамери патрульних поліцейських, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту «Драгер» та в медичному закладі.

Сам по собі факт відсутності в матеріалах справи бланку направлення особи для освідування не є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено в порушення вимог законодавства, а саме за відсутності свідків, є необґрунтованими.

Відповідно до Закону України від 16.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. При цьому матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тож, після набуття законом чинності, працівникам поліції дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без свідків. При цьому, доказами має бути відеофіксація огляду. Обов`язок присутності свідків виникає лише у разі, якщо працівник поліції не має відеореєстратора чи іншого технічного засобу відеозапису.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАГІ, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про психологічний тиск на ОСОБА_3 з боку працівників поліції, є необґрунтованим та спростовується даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини події 13.07.2024 року, дії та поведінка кожного з її учасників.

Інші доводи апелянта щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судових засіданнях доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в матеріалах справи докази не суперечать одне одному, та підтверджуються відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейських.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими у судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вищевказаного висновку. Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 15.01.2025 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.01.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок