П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2025Справа №607/26640/24

24 лютого 2025 року м. Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №187654 від 03 грудня 2024 року, 03 грудня 2024 року о 11 год 35 хв по вул. Д. Лук`яновича, 1В у м. Тернопіль водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Lexus LX450», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №59325080 від 31 липня 2024 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Присутня в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність винесеної відносно нього постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами в рамках виконавчого провадження 59325080, копії вказаної постанови останній не отримував. Зазначила, що на даний час вказана постанова державного виконавця оскаржувається. Окрім того, просила врахувати, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та особою з інвалідністю 3 групи внаслідок травм, отриманих безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Суд, заслухавши захисника Сампари Н.М., вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є провина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №187654 від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 03 грудня 2024 року о 11 год 35 хв по вул. Д. Лук`яновича, 1В у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Lexus LX450», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №59325080 від 31 липня 2024 року.

В судовому засіданні захисник Сампара Н.М. вказала, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність винесеної відносно нього постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами в рамках виконавчого провадження 59325080. Копії вказаної постанови останній не отримував. Зазначила, що на даний час вказана постанова державного виконавця оскаржувається.

Вказані обставини щодо оскарження постанови державного виконавця підтверджуються ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 січня 2025 року про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Наявна в матеріалах справи постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керуванням транспортними засобами від 31 липня 2024 року, винесена в рамках виконавчого провадження №59325080, сама по собі, без наявних в матеріалах справи доказів надіслання та отримання такої постанови боржником, не підтверджує той факт, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами станом на дату складення протоколу.

Суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи рапорт поліцейського роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядового поліції Кадученко Р.С. від 03 грудня 2024 року, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не встановлено факту обізнаності ОСОБА_1 про встановлення відносно нього державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, судом не встановлено суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 122-4, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:
Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька