Номер провадження: 33/813/237/25
Номер справи місцевого суду: 509/6088/24
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Котика Максима Федоровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 грудня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Котик М.Ф., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 11 грудня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Котик М.Ф., зазначив, що суд відобразив обставини справи з наданого поліцією протоколу, зі слів потерпілої, які одразу заперечував ОСОБА_1 проте не підтверджуються іншими доказами, такими як відеофайли, допит свідків. Потерпіла до суду для надання пояснень не з`явилася.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ. Він подав позов про розірвання шлюбу з потерпілою ще влітку 2024 року саме із-за агресивної поведінки та постійного газлайтингу з боку потерпілої. З того часу вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства.

Потерпіла сама переслідує ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , а також його захисник - адвокат Котик М.Ф., та потерпіла ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи на 26 лютого 2025 року були повідомлені належним чином (а.с. 39-41).

Будь яких клопотань від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП передбачено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії справ, в яких присутність особи, яка притягується до відповідальності, є обов`язковою.

Суд, вважає за необхідне розглядати дану справу без участі ОСОБА_1 , а також його захисника - адвоката Котика М.Ф., які були сповіщені належним чином, враховуючи короткий строк розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Домашнє насильство являє собою діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 610821 від 08 жовтня 2024 року, 08 жовтня 2024 року о 09:00 год., ОСОБА_1 , за місцем мешкання своєї дружини ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї сварку, в ході якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, штовхав її, чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

До вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 610821 від 08 жовтня 2024 року додано:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 3);

- письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 6);

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 7);

- роздруківку з бази даних поліції «armor» (а.с.8-9);

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, які продовжують проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час триває процес розірвання шлюбу та між ними склалися неприязні відносини.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 08 жовтня 2024 року, вбачається, що того дня вона вийшла покормити котів, на подвір`ї перебував її колишній чоловік, який безпідставно вчинив з нею сварку в ході якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, кидався у бійку, був агресивно налаштований, шарпав її за руки. На зауваження не реагував.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 08 жовтня 2024 року, вбачається, що він 08 жовтня 2024 року зранку знаходився на подвір`ї багатоквартирного будинку. Його колишня дружина проходила біля його машини, він зробив їй зауваження, щоб вона не підходила близько до його машини. Вона обійшла його машину. Ніякої сварки не було. На її адресу нецензурною лайкою він не висловлювався. У бійку не кидався.

Вищенаведене дає підстави вважати, що покази та пояснення ОСОБА_2 не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки вона є зацікавленою особою у справі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні пояснення будь-яких інших осіб, які б були очевидцями подій вчинення психологічного насилля з боку ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки підставою його складення було звернення однієї зі сторін конфлікту, а саме ОСОБА_2 та протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особу може бути визнано винною у чиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі, та вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст 173-2 КУпАП, є передчасними та не відповідають вимогам ст. 280 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

З приводу клопотання адвоката Котика М.Ф., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі з підстав п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що воно не підлягає задоволенню оскільки провадження у справі закривається з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 вчиняв насильство стосовно ОСОБА_2 , у зв`язку із чим постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Котика Максима Федоровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева