Провадження № 3/522/2187/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

28 лютого 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси КоваленкоВ.М., за участю секретаря Перебендюка Д.К. , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли із Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№168615 від 08.11.2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі серії ЕПР1 № 168615 від 08.11.2024 року зазначено, що 08.11.2024 року о 00-34 у м. Одесі по вул. Пантелеймонівській, 17Б водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку (висновок лікаря нарколога № 003387 від 08.11.2024 р. о 01-20 ПВР:475714;474163), чим порушила п. 2.5. ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція учасників судового розгляду.

ОСОБА_1 надала письмові пояснення, а також у судовому засіданні зазначила, що з протоколом не згодна, в стані сп`яніння не перебувала, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлялась ні на місці зупинки, ні в медичному закладі та відповідний огляд пройшла, у зв`язку з чим просила закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 168615 від 08.11.2024 року, відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, письмові пояснення та заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, виходячи із такого.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі суд виходить з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що вище наведені докази неможна вважати достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до вимог законодавства України, у своїх діях під час оформлення матеріалів адміністративної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, поліцейський керується КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року в редакції від 28.10.2015 року (далі - Порядок), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним. Згідно п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З досліджених відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 загалом поводить себе адекватно, без суттєвих порушень мови чи координації рухів, видимих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не вбачається.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції, а також Порядку.

Вимогами ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, розділом ІІІ Інструкції встановлений порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Згідно п.п. 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13 Інструкції).

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 погодилась на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після того як не змогла пройти на місці тест за допомогою газоаналізатора «Драгер», де їй запропонували, в тому числі, здати біологічне середовище для проведення дослідження у вигляді сечі, що нею було виконано (половина скляної баночки). Крім того, після того, як ОСОБА_1 було повідомлено, що цього недостатньо, то вона сама добровільно ще декілька разів намагалась здати сечу, але в силу фізіологічних особливостей організму подальші спроби були ще меншими за об`ємом. При цьому їй не було запропоновано вжити воду чи інший напій для прискорення процесу сечовиділення.

В даному випадку, у зв`язку із неможливістю отримати в достатній кількості зразки сечі, в порушення п.п. 12-13 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, працівники медичного закладу не запропонували ОСОБА_1 здати альтернативні біологічні зразки, як то: кров, слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Суд також звертає увагу, що в медичному висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003387 від 08.11.2024 року, на який посилається інспектор УПП в протоколі про адміністративне правопорушення, та який долучено до матеріалів адміністративної справи, лікарем, що проводив медичний огляд не вказано та не зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, а навпаки вказано медичне обстеження проведено не в повному обсязі.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу лікаря виконувала фізичні вправи, проходила огляд за допомогою алкотестера, відповідала на питання лікаря, присідала, сечу здавала, утім альтернативний біоматеріал в неї не відбирався.

Таким чином, під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не дотримано положень Інструкції, зокрема, пунктів 12, 13 Розділу ІІІ. Ненадання особою зразків лише сечі в великому об`ємі, в силу фізіологічних особливостей свого організму, не є відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Відеозаписом та медичним висновком підтверджено згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння як на місці та і в медичному закладі.

Також, з відеозапису вбачається, що направлення на медичний огляд було складено не на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а в медичному закладі в процесі медичного огляду ОСОБА_1 , де лікарем у інспектора УПП було уточнено щодо саме якого сп`яніння проводити обстеження, на що інспектор УПП повідомив «на все», що виключає сам факт припущення поліцейського про алкогольне сп`яніння, ознаки якого він зазначає в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, матеріалами справи, в тому числі відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, за встановлених обставин, протокол та рапорт інспектора УПП в Одеській області не можуть вважатись достатніми доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський в спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень (постанова Верховного Суду у справі №489/4827/16-а від 15.04.2020).

Встановлені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а тому в діях водія відсутній (не доведений) склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, внаслідок порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно мене, а також що зміст адміністративного правопорушення суперечить фактам, викладеним в протоколі самим же поліцейським, який розгляд справу, то такий протокол не може бути визнаний як допустимий доказ, що були зібрані посадовими особами поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також спростовується двома відеозаписами, в яких зафіксована моя згода на проходження медичного огляду, чітка координація рухів та чітка мова.

Відповідно до ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

При незгоді правопорушника з протоколом і запереченні вини, суд повинен ретельно перевіряти всі доводи й докази у справі.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№ 46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року за № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В розпорядження суду не надано беззаперечних доказів для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у справі № 216/5226/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури, та враховуючи те, що ОСОБА_1 заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а її доводи не спростовані наявними доказами, суд вважає що, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 34, 130, 247, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: