Справа № 456/1178/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 33/811/1497/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення, з врахуванням частини 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 20.02.2024, о 04 год 07 хв, в м.Стрий по вул.Болехівській, 2, керував транспортним засобом автомобілем «Mersedes-Benz А 140», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру 1399, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 20.02.2024, о 04 год 40 хв, в м.Стрий, вул.Колесси, 55, керував транспортним засобом автомобілем «Mersedes-Benz А 140», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру поліцейського №152, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою від 27.02.2024 об`єднано в одне провадження справу №456/1178/24 провадження №3/456/742/2024 зі справою №456/1180/24 провадження №3/456/743/2024 стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Звертає увагу на те, що з матеріалів справи (консультація кардіолога, виписок з медичної картки, консультаційних висновків спеціаліста) вбачається, що ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет ІІ типу та постійно проходить лікування, крім того, поставлено діагноз артеріальна гіпертензія. За таких обставин колір обличчя чи інші ознаки можуть бути наслідком проявів симптомів наявних захворювань, а тому зауваження працівників поліції щодо ознак сп`яніння були безпідставні.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейських, що не керував транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом.

Крім цього, працівники поліції після складання протоколів не відсторонили від керування транспортним засобом, що свідчить про безпідставність їхніх підозр та неправомірність складання протоколу.

Зауважує, що відеозаписами не зафіксовано порушення ПДР, як і не зафіксовано факту керування транспортним засобом.

Крім цього, відеозапис не є цілісним (повним), складається з окремих фалів, не є безперервним і послідовним.

Справа за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 неодноразово відкладалася за клопотаннями учасників провадження п`ятнадцять разів, а саме: 25.10.2024., 30.10.2024., 01.11.2024р., 12.11.2024р., 22.11.2025р., 29.11.2024р., 06.12.2024р., 13.12.2024р., 20.12.2024р., 24.12.2024р., 10.01.2025р., 24.01.2025р., 30.01.2025р., 14.02.2025р., 21.02.2025р., 28.02.2025р., про що належним чином було повідомлено ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Жиравецького Т.М. та Горзова О.О., однак останні 28.02.2025 року, в чергове, у судове засідання не з`явились, при цьому, захисник адвокат Жиравецький Т.М., подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в інакшому судовому засіданні.

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку учасників процесу, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Неявку в судові засідання в поєднанні з неодноразовими клопотаннями про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання передбаченими законодавством правами, оскільки така процесуальна поведінка перешкоджає суду правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасників судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:

- протоколом серії ААД №751416 від 20.02.2024, згідно з яким ОСОБА_1 , 20.02.2024, о 04 год 07 хв, в м.Стрий по вул.Болехівській, 2, керував транспортним засобом автомобілем «Mersedes-Benz А 140», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру 1399, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.02.2024, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 необхідно провести у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння. Пройти огляд ОСОБА_1 відмовився;

- направленням від 20.02.2024, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «ТМО СМОЛ» з метою його огляду для виявлення стану сп`яніння, та в якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;

- рапортом інспектора ВРПП Стрийського РУП від 20.02.2024, яким підтверджуються викладені в протоколі обставини;

- відеозаписом який міститься на компакт-диску та яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та на якому зафіксовано як працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснили наслідки відмови від проходження такого огляду, однак ОСОБА_1 відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку;

- протоколом серії ААД №666541 від 20.02.2024, згідно з яким ОСОБА_1 , 20.02.2024, о 04 год 40 хв, в м.Стрий, вул.Колесси, 55, керував транспортним засобом автомобілем «Mersedes-Benz А 140», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру поліцейського №152, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 необхідно провести у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння. Пройти огляд ОСОБА_1 відмовився;

- направленням, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «ТМО СМОЛ» з метою його огляду для виявлення стану сп`яніння, та в якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;

- рапортом інспектора ВРПП Стрийського РУП від 20.02.2024, яким підтверджуються викладені в протоколі обставини;

- відеозаписом який міститься на компакт-диску та яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та на якому зафіксовано як працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснили наслідки відмови від проходження такого огляду, однак ОСОБА_1 відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, а відтак ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

З переглянутого відеозапису, що долучений до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а водій відмовлявся та пробував затягнути час, не вчиняв жодних дій для проходження такого огляду.

Всі досліджені докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження та доказів цієї обставини, суд апеляційної інстанції оцінює їх як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.

Так, з наявного у справі відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, вбачається, що відповідно до протоколу ААД №751416 від 20.02.2024 року ОСОБА_1 , під час комендантської години, знаходиться за кермом автомобіля, який перебуває у заведеному стані (диски на а.с.7).

Крім цього, з відео реєстратора усередині салону службового транспортного засобу, відповідно до протоколу ААД №666541 від 20.02.2024 року, вбачається, як автомобіль зупинився та ОСОБА_1 пересідає з водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння. Коли поліцейські підійшли до автомобіля, то встановили, що за кермом відсутній водій, тобто водій, не виходячи з салону авто, перемістився на інше місце (диски на а.с.19).

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, а заперечення апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні та не логічні, так як авто не могло їхати без водія.

Твердження апелянта стосовно того, що відеозапис не є цілісним (повним), складається з окремих фалів, не є безперервним і послідовним, не є слушними, так як зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не відсторонювали від керування транспортним засобом не впливає на доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.

Посилання захисника адвоката Горзова О.О. про те, що станом на момент розгляду апеляційної скарги пройшли строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є надуманими та необґрунтованими з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений 20 лютого 2024 року, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся 02 жовтня 2024 року.

Тобто, на час розгляду справи у суді першої інстанції, строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, не закінчився.

Таким чином, дана обставина виключає можливість закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк