ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 33/818/489/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.4 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , з участю його захисника - Кравченка С.М., з участю прокурора - Войчака Г.П., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника 12 Регіональної військово-лікарської комісії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи начальником 12 Регіональної військово-лікарської комісії, та будучи відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700- VІІ суб`єктом декларування, та згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700- VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. п. 2, 7, 8 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 28.11.2023 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2022 рік, з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування», в розмірі 995561,41 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , будучи начальником 12 Регіональної військово- лікарської комісії, являючись відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700- VІІ суб`єктом декларування, та згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700- VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. п. 2, 7, 8 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 26.02.2024 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування», в розмірі 1055377,19 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються матеріалами справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що правопорушнику було надано строк на виправлення декларації, яким він скористався; у нього не було умислу та мети на приховання даних про доходи; правопорушник вважав, що дані про суттєві зміни вже подані в 2021 році і не підлягають повторному декларуванню.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання прибули особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисник Кравченко С.М. та прокурор Войчак Г.П.

Захисником подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії декларації дружини правопорушника - ОСОБА_2 , від 07.03.2017 року. Суд задовольнив дане клопотання та долучив вказаний документ до матеріалів справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник стверджував, що у правопорушника не було умислу на скоєння даного правопорушення та умислу на приховування інформації про квартиру, що належить на праві власності члену сім`ї (дружині), оскільки дружина подавала власну декларацію, де зазначала відповідні відомості.

Посилання суду першої інстанції на те, що правопорушник міг отримати необхідну для декларування інформацію про квартиру дружини з її декларації, оскільки вона є у вільному доступі, захисник заперечував, мотивувавши це тим, що у поданій ним в судовому засіданні копії декларації дружини правопорушника, роздрукованої ним з Єдиного державного реєстру декларацій, інформація про вартість та адреси об`єктів нерухомості відсутня як конфіденційна.

Крім того, склад даного правопорушення передбачає наявність умислу, однак в діях правопорушника відсутній умисел на те, щоб приховувати якусь інформацію. При цьому суд першої інстанції не зазначив, який саме вид умислу вбачає в його діях.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник стверджував, що жодного умислу на протиправне приховування будь-якої інформації, ніколи не мав. Листом Управління проведення повних перевірок Національного агентства з питань запобігання корупції № 41-01/71942-24 від 27.09.2024 року був повідомлений, що під час перевірки поданої декларації виявлені ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та йому було надано строк з 30.09.2024 року до 09.10.2024 року для подачі декларації з достовірними відомостями. 04-05.10.2024 року ним було подано виправлені декларації за 2022 та 2023 роки з урахуванням виявлених недоліків.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор заперечував проти доводів захисника про те, що правопорушник не мав змоги ознайомитись з детальною інформацією про квартиру дружини, оскільки при подачі декларації у відповідному полі міг відповісти, що член сім`ї не надав інформацію. Однак при цьому головні відомості, а саме дату набуття права власності на нерухоме майно, площа нерухомого майна та вартість на дату набуття права власності він мав змогу подивитися у декларації дружини, оскільки ця інформація не є конфіденційною та є публічною. Також прокурор наголошував, що при подачі декларації особа зобов`язана ознайомитись з детально розписаними інструкціями, що містяться на офіційному сайті для подання декларацій, тому коли особа подала декларацію, презюмується, що вона ознайомлена з усіма вимогами до подачі такої декларації, а тому відповідно вона несе відповідальність за подачу неправдивих відомостей або неподання відомостей, що підлягають декларуванню, як вчинених усвідомлено, тобто умисно.

В судових дебатах правопорушник та його захисник підтримували доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просили скасувати рішення суду першої інстанції і закрити провадження у справі за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення. Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП настає у разі подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №555 від 06.11.2024 відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з вказаним протоколом ОСОБА_1 , будучи начальником 12 Регіональної військово- лікарської комісії, являючись відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700- VІІ суб`єктом декларування, та згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700- VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. п. 2, 7, 8 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 28.11.2023 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2022 рік, з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування», в розмірі 995561,41 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , будучи начальником 12 Регіональної військово- лікарської комісії, являючись відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700- VІІ суб`єктом декларування, та згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700- VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. п. 2, 7, 8 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 26.02.2024 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування», в розмірі 1055377,19 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Так, дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно з абз. 2 п. 1 Положення про 12 Регіональну військово-лікарську комісію, встановлено, що 12 Регіональна військова-лікарська комісія є закладом охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України у підпорядкуванні якого перебувають усі позаштатні військово-лікарські комісії регіону, де проходять медичний огляд військовослужбовці, призовники, військовозобов`язані та резервісти.

Наказом Головнокомандувача Збройних сил України № 183к від 22.05.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника 12 Регіональної військово- лікарської комісії. Згідно з витягом із наказу начальника комісії - голови військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України від 09.09.2021 № 72 ОСОБА_1 вважати таким, що з 09.06.2021 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи начальником 12 Регіональної військово-лікарської комісії, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. п. 3, 4, 5 р. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, на початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомився із зазначеним Порядком, про що проставив відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації він ознайомився із внесеними до неї відомостями та проставив відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подав цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 51-3 Закону повна перевірка декларації полягає у перевірці задекларованих активів на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Процедуру проведення Національним агентством корупції (далі - НАЗК) контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 № 26/21

За результатами проведеної НАЗК повної перевірки Декларації складено Обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, який затверджений заступником Голови НАЗК 02.10.2024.

Відповідно до вказаного Обґрунтованого висновку ОСОБА_1 у Декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1 055 377, 19 грн, що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання цієї декларації.

Дані про об`єкт декларування, що перебуває у володінні або користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначаються в декларації, якщо такий об`єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду (за умови що право володіння або користування виникло у суб`єкта декларування не менше ніж за 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду (абз. 3 ч. 2 ст. 46 Закону).

Встановлено, до згідно з п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Для цілей декларування об`єктами нерухомості (об`єктами нерухомого майна) є земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 181 ЦК України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про квартиру загальною площею 63,6 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності члену сім`ї (дружині) з 26.11.2021.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2021 вартість зазначеної квартири на дату набуття права становить 986 434, 00 гривні.

Суб`єкт декларування пояснив, що зазначена квартира не має жодного відношення до нього, оскільки кошти для придбання квартири член сім`ї (дружина) отримав внаслідок продажу об`єкта нерухомості своїх батьків (спадщина).

Крім того, суб`єкт декларування повідомив, що він із членом сім`ї (дружиною) не розлучені, проте спільним побутом не пов`язані. Тому він не володіє повною інформацією про активи члена сім`ї (дружини).

Пояснення суб`єкта декларування судом апеляційної інстанції не враховується, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону в цьому розділі зазначаються об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Суб`єкту декларування було відомо про придбання членом сім`ї (дружиною) зазначеної квартири, про що свідчить його заява від 26.11.2021 (день підписання договору купівлі-продажу квартири), у якій він надав згоду на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Слід зазначити, що член сім`ї (дружина) є суб`єктом декларування та подає документи до Реєстру. Так, 26.11.2021 о 15:37 (до подання суб`єктом декларування декларації) член сім`ї (дружина) подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, в якому зазначив відомості про придбану квартиру та її вартість у розмірі 986 434, 00 гривні. Вказане повідомлення знаходиться в Реєстрі у відкритому доступі. Суб`єкт декларування не скористався можливістю ознайомитись із документами, поданими до Реєстру членом сім`ї (дружиною).

Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 986 434,00 гривні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи захисника про відсутність умислу на вчинення даного правопорушення необґрунтованим, оскільки правопорушник при подачі декларації проставив відмітку про те, що ознайомлений з правилами подачі такої декларації, а отже діяв усвідомлено, умисно. При цьому суд звертає увагу, що суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявність прямого або непрямого умислу, тому суд не бере до уваги зауваження захисника про невстановлення виду умислу правопорушника судом першої інстанції, оскільки це не впливає на притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів захисника про те, що правопорушник не мав можливості ознайомитися з інформацією, що стосується вартості квартири його дружини для зазначення її у декларації. Дослідженням матеріалів справи виявлено, що це не відповідає дійсності. Згідно з декларацією дружини правопорушника від 26.11.2021 року вартість вказаної квартири площею 63,6 кв. м. складає 986 434, 00 грн (том 1, а.с.52). Захисник надав як приклад декларацію дружини від 07.03.2017 року на обґрунтування того, що для стороннього громадянина вартість квартири може не відображатися, однак суд звертає увагу, що правопорушник не вказав жодної інформації про дану квартиру, а не лише її вартість. Більше того, судом апеляційної інстанції перевірено можливість отримання інформації про вартість вказаної квартири стороннім громадянином з відкритого Реєстру, і виявлено, що інформація про дату набуття права власності дружиною правопорушника на вказану квартиру, площа даної квартири та її ціна не є прихованими та є відкритими у вільному доступі. Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора, що навіть у випадку невідображення окремих деталей про об`єкт нерухомості, що підлягає декларуванню, у вільному доступі, правопорушник мав право зазначити у власній декларації про те, що окрема інформація йому членом сім`ї не надана, однак останній не зазначив факт існування даної квартири взагалі, тому в його діях суд вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Щодо твердження апелянта про те, що листом Управління проведення повних перевірок Національного агентства з питань запобігання корупції № 41-01/71942-24 від 27.09.2024 року він був повідомлений, що під час перевірки поданих декларацій за 2022, 2023 звітні роки виявлені ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та йому було надано строк з 30.09.2024 року до 09.10.2024 року для подачі декларації з достовірними відомостями, яким він скористався для виправлення зазначених декларацій з урахуванням виявлених недоліків, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що виправлення даний у відповідь на лист НАЗК було обов`язком правопорушника як особи, на яку поширюється дія Закону № 1700-VII, однак це не звільняє його від відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в його діях наявні ознаки складу даного правопорушення. Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 45 Закону № 1700-VII після подання декларації суб`єкту декларування надається право самостійно подати виправлену декларацію упродовж 30 днів, чим правопорушник не скористався.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що правопорушник вважав, що дані про суттєві зміни вже подані в 2021 році і не підлягають повторному декларуванню. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника, склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило