Справа № 204/182/25
Провадження № 3/204/352/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши справи про адміністративні правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2024 року о 09:12 за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР. Порушення вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню.

Крім того, 28 грудня 2024 року о 09:12 за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Порушення вчинено повторно протягом року.

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП (№204/182/25) та за ч. 5 ст. 125 КУпАП (№ 204/181/25), об`єднані судом в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень не визнав у повному обсязі, пояснив, що 28 грудня 2024 року він автомобілем не керував. Автомобіль стояв на проїжджій частині, оскільки його туди поставили працівники СТО, яке знаходиться неподалік. До того місця у вказаний день його привезла дівчина. На тому місці, де стояв автомобіль, він чекав покупця. Сигнал аварійної зупинки був увімкнений, у зв`язку з тим, що його так попросили зробити працівники поліції. ОСОБА_1 підтримав клопотання свого захисника про закриття провадження у справі з наведених у ньому підстав та просив суд закрити провадження у справі відносно нього.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Торубаров А.В. подав суду письмові клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування поданого клопотання про закриття провадження у справі за ч. 3 ст. 130 КУпАП зазначив, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 207039 від 28.12.2024 не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП, зокрема ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення особою дій, передбачених ч. 1 цієї статті, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не лише за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, як зазначено в протоколі. Відповідно до протоколу ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130, а не за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Згідно з рапорту поліцейського, він 28.12.2024 о 09:20 був зупинений автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій відмовився, було складено протокол за ст. 130 ч. 3 КУпАП. При цьому, в рапорті не зазначено жодної причини зупинки в розумінні ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Перевірка документів не є законною причиною зупинки та не передбачене жодним пунктом ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Відсутність постанов винесених за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стосувалися б порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, додатково вказує на відсутність факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відеозапису, зупинка транспортного засобу інспектором поліції не здійснюється. Запис відеореєстратора поліцейського починається з того, коли ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля та їм не керує. Інспектор поліції, який спілкується з ОСОБА_1 починає вигадувати причину, по якій можливо було б його зупинити. Таким чином, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На відеозаписі, жодних ознак сп`яніння, зазначених у протоколі та рапорті у водія не було. Навпаки поведінка ОСОБА_1 була адекватною, почервоніння обличчя не було. Мова ОСОБА_1 не порушена, а поведінка відповідає обстановці. На дослідженому відеозаписі не зафіксовано факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, наданий суду відеозапис є неналежним доказом, оскільки включення оперативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно, чого у даному випадку не було. Внаслідок цього відсутні відеозаписи того, що відбувалося 28.12.2024 з 09:12 до 09:14, крім того відеозапис переривається в період з 09:20 до 12:05, тому вважати даний доказ належним, підстав не має. Також, поліцейськими було порушено порядок направлення водія для проведення медичного огляду, а саме не складався акт огляду ОСОБА_1 , чим були порушені вимоги ч. 6 ст. 266 КУпАП. Окрім того, у справі відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки наданий відеозапис не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише містить розмову поліцейського з ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан сп`яніння. Тобто, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 вчиняє технічні дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки. Клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, захисник обґрунтував тим, що: відсутні належні та допустимі докази правомірності зупинки транспортного засобу, якби ОСОБА_1 їм керував; неналежністю та недопустимістю відеозапису, оскільки він не є безперервним; відсутністю належних та допустимих доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; неналежністю та недопустимістю письмових пояснень, які викладені власноруч ОСОБА_1 , де зазначено, що він нібито керував автомобілем, оскільки жодного слова, яке зазначено ОСОБА_1 в письмових поясненнях він вголос не казав, весь текст пояснення це монолог інспектора поліції, який Глибченко М.В. тільки записував.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника Торубарова А.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи, суд зазначає наступне.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Відповідно до п. 1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №207039 від 28.12.2024,

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №207057 від 28.12.2024;

- рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області від 28.12.2024, відповідно до якого 28.12.2024 о 09:20 під час несення служби був зупинений автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій відмовився. Було складено протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП, правопорушення вчинено повторного протягом року. Також ОСОБА_1 був позбавлений права керування, було складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Подію зафіксовано на нагрудний відео реєстратор;

- направленням на огляд водія транспортного засобу від 28.12.2024, відповідно до якого, у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, ОСОБА_1 направлено на огляд до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР;

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 02.01.2025, відповідно до якої 27.06.2024 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 02.01.2025, відповідно до якої 25.09.2024 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП;

- постановою серії ЕНА № 2883683 від 21.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких 28.12.2024 він їхав за кермом свого автомобіля «Фольцваген Гольф», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Белелюбського, продавати авто. Під час цього його зупинила поліція. Перевіривши базу даних, працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами. Вказаного ОСОБА_1 не знав, оскільки не був повідомлений. Виїжджаючи зранку, ОСОБА_2 через додаток «Дія», у якому побачив, що посвідчення водія є діючим. Зобов`язувався до закінчення строку позбавлення транспортними засобами не керувати;

- відеозаписом з боді-камер поліцейських, відповідно до якого 28.12.2024 працівниками поліції було зупинено автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , а саме вказаний автомобіль стоїть на дорозі не припаркований біля узбіччя, з увімкненим сигналом аварійної зупинки. Працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що транспортний засіб зупинено, у зв`язку з отриманим орієнтуванням про те, що водій може бути причетним до вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Далі працівником поліції перевірено зовнішні ознаки водія, та повідомлено, що у водія виявлено ознаки сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло. Працівником поліції запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду повідомивши, що вже неодноразово був зупинений та проходив подібні огляди, а також поспішає. Крім того, працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що він позбавлений права керування транспортними засобами, на що водій сказав, що перед виїздом з дому перевіряв посвідчення водія у додатку «Дія», відміток про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами не було, якби знав, що позбавлений права керування не сідав би за кермо автомобіля. Також, ОСОБА_1 зазначив, що йому не принципово керувати транспортним засобом, та він готовий викликати іншого водія, який сяде за кермо.

Аналізуючи вказані досліджені судом докази, суд зазначає, що вони об`єктивно у своїй сукупності та взаємозв`язку спростовують покази ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом 28.12.2024, а також його покази у тій частині, що автомобіль на дорогу поставив працівник СТО, а ОСОБА_1 до місця знаходження автомобіля привезла дівчина. Зокрема з дослідженого судом відеозапису ОСОБА_1 жодного разу не вказав про те, що не керував транспортним засобом, неодноразово наголошував на те, що перевірив дійсність посвідчення водія в додатку «Дія», та жодного разу не вказав про те, що автомобіль на проїжджу частину поставили працівники СТО. Щодо показів ОСОБА_1 у частині, що на місце його привезла дівчина, слід відмітити, що на дослідженому відеозаписі зафіксовано, слова ОСОБА_1 про те, що зранку перед виїздом вони з дівчиною думали, то з них буде їхати, та врешті вирішили, що поїде ОСОБА_1 .

Окрім того, суд зазначає, що не дивлячись на покази ОСОБА_1 , суть яких зводиться до того, що він транспортним засобом 28.12.2024 не керував, стороною захисту не було подано жодного доказу на підтвердження вказаного, не заявлено клопотань про виклик і допит свідків, які б у судовому засіданні могли б підтвердити або спростувати такі покази.

Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.1.а, п. 2.5 ПДР України доведено в судовому засіданні сукупністю належних та допустимих доказів, які досліджено та проаналізовано судом, відповідно вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП є доведеною.

Надаючи оцінку доводам, наведеним у клопотаннях захисника Торубарова А.М. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Щодо твердження сторони захисту про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 207039 не розкрито суть правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до вказаного протоколу, інспектором поліції кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, однак кваліфікуюча ознака «вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню» не зазначена. Однак, відповідно до наявних у справі доказів, а саме карток обліку адміністративних правопорушень від 02.01.2025, ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно постанов Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 та 25.09.2024. Крім того, слід також зазначити, що інспектор поліції Поздняком М. у складеному рапорті вказав, що порушення, передбачене ст. 130 КУпАП вчинено повторно протягом року, та відносно особи складено протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Також, відповідно до дослідженого відеозапису, працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що порушення вчинено ним повторно, оскільки він раніше притягався до відповідальності за ст.130 КупАП. Отже, викладеними обставинами підтверджена кваліфікуюча ознака за ч. 3 ст. 130 КУпАП «вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню» та дії ОСОБА_1 службовою особою, яка складала відповідний протокол, за підсумком було кваліфіковано правильно.

Аналізуючи твердження сторони захисту щодо неправомірності зупинки транспортного засобу слід зазначити, що відповідно до дослідженого в судовому засіданні відеозапису працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що транспортний засіб зупинено, у зв`язку з отриманням повідомлення, що водій автомобіля може бути причетний до вчинення правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ж до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно дослідженого судом відеозапису встановлено, що поліцейським повідомлено водія про те, що транспортний засіб зупинено, у зв`язку з наявною інформацією про причетність водія даного транспортного засобу до вчинення правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп`яніння та він не відмовлявся від проходження огляду, суд зазначає, що відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція): огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з дослідженого судом відеозапису, рапорту працівника поліції, направлення на огляд водія встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя.

Слід зазначити, що законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак наркотичного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак наркотичного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння.

Таким чином, заперечення сторони захисту встановлених у водія, уповноваженою особою, ознак наркотичного сп`яніння, не можуть слугувати підставою невинуватості особи та закриття провадження у справі.

При цьому, у судовому засіданні, відповідно до дослідженого судом відеозапису, встановлено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі на стан сп`яніння, що відповідно до п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Отже доводи сторони захисту в цій частині не відповідають обставинам справи.

Щодо неналежності та недопустимості відеозапису долученого до матеріалів справи, з підстав його переривчатості, слід зазначити, що суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і у медичному закладі. Дані відеозапису з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити безпосередню обстановку, яка відбувається на місці, поведінку особи, ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Дійсно, долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, однак, такий недолік не можна вважати істотним, оскільки відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та підробки, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, стороною захисту надано не було та судом на встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що працівником поліції не складено Акт огляду ОСОБА_1 не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до п. 15 п. 7 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до п. 16 п. 7 Розділу ІІІ Інструкції Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду.

Оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, а такий огляд може бути проведено тільки в медичному закладі, відповідно поліцейським і не могло бути складено відповідного Акту, натомість на виконання вимог Інструкції поліцейським складено направлення на огляд водія транспортного засобу, у якому зазначено виявлені у водія ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя.

Твердження сторони захисту, що наданими суду матеріалами справи факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується, суперечить дослідженим судом доказам.

Так, з дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, дійсно не встановлено руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , але за висновком суду лише ця обставина, не може бути єдиною підставою закриття провадження у справі, та уникнення особою відповідальності, оскільки керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено сукупністю досліджених судом доказів, а саме відеозаписом, рапортом інспектора поліції, поясненнями ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі та письмові пояснення ОСОБА_1 наявні в матеріалах справи. Так на переконання суду, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом 28.12.2024 свідчить, по перше положення транспортного засобу на проїжджій частині, а саме транспортний засіб не припарковано біля узбіччя та стоїть з увімкненим покажчиком аварійної зупинки; по друге на місці окрім ОСОБА_1 та працівників поліції нікого не має; по третє ОСОБА_1 вказав, що не знав, що позбавлений водійських прав, інакше б за кермо не сів, їде продавати машину, готовий викликати іншого водія, який сяде за кермо транспортного засобу. Така поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, свідчить про керування ним транспортним засобом, усвідомлення та визнання факту неправомірності своїх дій. При цьому, також слід зазначити, що зафіксовані на нагрудний відео реєстратор поліцейських події, які відбувались на місце узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких останній підтвердив керування транспортним засобом та зобов`язувався не сідати за кермо автомобіля до закінчення терміну, на який його було позбавлено права керування транспортними засобами.

Окрім того, сторона захисту, будучи необмеженою у використанні своїх процесуальних прав не зверталась до суду з клопотаннями про доручення відповідних доказів, які б могли підтвердити, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, також стороною захисту не було заявлено клопотань про допит свідків, які б могли підтвердити вказані факти.

Клопотання сторони захисту про визнання неналежним доказом у справі письмових пояснень ОСОБА_1 , які написані ним власноручно, з підстав, що ОСОБА_1 на місці таких пояснень не давав, пояснення писав під диктовку працівника поліції, судом не приймаються та є такими, що спростовані дослідженими судом доказами.

Так, з аналізу відеозапису з нагрудних камер поліцейських та письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що як поліцейським так і у письмових поясненнях, останнім було зазначено, що перед виїздом з дому ним було перевірено посвідчення водія у додатку «Дія», посвідчення було чинним, якби знав, що позбавлений права керування, за кермо б не сідав. Отже, судом чітко встановлено, що пояснення зафіксовані відеозаписом та письмові пояснення є висловленнями саме ОСОБА_1 . Крім того, суд звертає увагу на те, що не дивлячись на посилання сторони захисту на те, що пояснення ОСОБА_1 надиктовані працівником поліції, станом на день розгляду справи, а ні ОСОБА_1 , а ні його захисник з будь-якими скаргами або заяви до органів Національної поліції не зверталися.

Таким чином, проаналізувавши наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, є переконливими та достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме у:

- у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- у керуванні транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, повторно протягом року, доведена в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу про адміністративні правопорушення України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Ураховуючи конкретні обставини справи, дані про особу, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчинених правопорушень, характер вчинених правопорушень, враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а також з урахуванням інших обставин, що мають значення для вирішення справи, вважаю за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності:

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 3 ст. 130 КУпАП вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу, оскільки відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 .

На підставі ст. 36 КУпАП необхідно остаточно призначити стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді накладення штрафу на користь держави в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини, і буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень та сприятиме вихованню правопорушника у дусі дотримання законів України та поваги до правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 40,40-1, 266,268,280-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 3 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Суддя Т.В. Безрук