ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/174/25

Провадження № 33/820/183/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Драчука С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Драчука Сергія Леонідовича на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 07.01.2025 року о 16 год. 28 хв. по вул. Сковороди, 1 м. Старокостянтинів Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, під безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.01.2025 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що будь - яких належних, допустимих та достовірних доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, тому, на думку апелянта, постанова суду першої інстанції є протиправною та такою, що прийнята із порушенням норм

матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції було порушено право на захист, так як справу було розглянуто без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також без належного повідомлення про виклик.

Зазначає, що у працівників поліції не було будь яких підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Після зупинки поліцейські не повідомили останньому про причину зупинки транспортного засобу, без пояснень вимагали посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс страхування та почали ставити провокаційні запитання, відразу звинуватили про стан наркотичного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд на що ОСОБА_1 чотири рази погодився. Звертає увагу, що працівники поліції постійно маніпулювали та вигадували все нові підстави зупинки, перевірки, поверхневого огляду, а тому простоявши більше години на вулиці та розуміючи що йому необхідно ще прибути до своєї матері та на наступний день необхідно прибути на робочу зміну, тому о 17.06 год. він був змушений під тиском поліцейських відмовитися від проходження огляду,

Крім того, в протоколі серії ЕПР1 № 215010 від 07 січня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 керував з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло, що в свою чергу не відповідає вищевказаним ознакам наркотичного сп`яніння відповідно Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, також в протоколі не вказані свідки.

Разом із тим посилання на відеозапис, як на належний та допустимий доказ є необґрунтованими, оскільки він не є безперервним, крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, що такі прилади працівник поліції отримав в належний спосіб та, що інформація наявна на відео файлі знята у законний спосіб та долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що відповідно ст.268 КУпАП ОСОБА_1 мав право скористатися послугами фахівця в галузі права - адвоката, але це право було порушено працівниками поліції, а також йому не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Драчука С.Л., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від серії ЕПР1 № 215010 від 07 січня 2025 року, ОСОБА_1 07.01.2025 року о 16 год. 28 хв. по вул. Сковороди, 1 м. Старокостянтинів Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, під безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 215010 від 07.01.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.01.2025, згідно якого ОСОБА_1 від огляду відмовився; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП від 07.01.2025.

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності у працівників поліції підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 та відсутності доказів на підтвердження факту порушення останнім Правил дорожнього руху, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , що при зупинці транспортного засобу він не подавав сигнал покажчика повороту.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст.130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту відмови особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР - не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на позицію Верховного Суду, викладені у адміністративній справі № 686/11314/17, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 686/11314/17 розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. У справі, що наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , адже порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні відновлене шляхом подачі апеляційної скарги його захисником та безпосередньої участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Твердження адвоката про те, що відеозапис не відповідає критерію належності, оскільки складається з кількох фрагментів та не є безперервним, апеляційний суд відхиляє, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності для встановлення істини у справі, яким, зокрема, зафіксовано події, із зазначенням дати та часу, починаючи з моменту зупинки водія, висловлення поліцейськими до нього ознак наркотичного сп`яніння та вимоги щодо необхідності проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та висловлення водієм відмови на таку вимогу поліцейського, тоді як всі інші відомості містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився та поставив свій особистий підпис.

Вимоги апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, що такі прилади відеофіксації працівник поліції отримав в належний спосіб та, що інформація наявна на відео файлі знята у законний спосіб та долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення є неспроможними, враховуючи наступне.

Необхідно наголосити, що відповідно до статті 31 Закону України № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, серед яких фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння, які поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Апеляційний суд звертає увагу, що інформація про технічний засіб, яким здійснено відеозапис вчиненого правопорушення міститься у протоколі серії ЕПР1 № 215010 від 07 січня 2025 року. Крім того, приписами статті 256 КУпАП, не передбачено зазначення в протоколі технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, тому позиція апелянта з даного приводу є помилковою та не дає підстави вважати відеозапис події недопустимим доказом.

Наданими відеозаписами події також спростовуються посилання апелянта про порушення права ОСОБА_1 скористатися послугами адвоката. Так, ОСОБА_1 виявив неодноразове бажання скористатись послугами фахівця у галузі права, неодноразово телефонував та отримував консультації. Під час складання протоколу та роз`яснення прав передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП водій ОСОБА_1 такого бажання не виявляв.

Твердження адвоката в суді апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 не усвідомлював про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 не лише статтю, яку ставиться йому у провину, а й об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що його притягують до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки озвучені водію ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають ознакам наркотичного сп`яніння відповідно до Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

За змістом статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість .

Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були зафіксовані на відео, а також обов`язково озвучені водієві.

Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 були виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та і не реагують на світло. Після чого поліцейськими неодноразово було запропоновано йому пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій спочатку погодився, а потім відмовився, обґрунтовуючи це тим, що він це не може пояснити.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції № 1452/735 та виявивши ці ознаки поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Вимоги в апеляційній скарзі про те, що огляд відбувся з порушенням, оскільки не були залучені свідки, не відповідає положенням ст. 266 КУпАП, оскільки було застосовано технічні засоби відеозапису, про що зазначено у протоколі.

Тож, апеляційний суд не вбачає у діях працівників поліції та суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи. Доказів на підтвердження зворотного апелянтом не надано, тому апеляційний суд не погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги про те, що працівники поліції маніпулювали по відношенню до ОСОБА_1 , а суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги та положення ст.ст. 7, 245, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Драчука С.Л. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК