Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/110/25
Провадження № 3/499/158/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2025 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., дослідивши матеріали, які надійшли від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

До Іванівського районного суду Одеської області після доопрацювання надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Погорєлову Ігорю Вікторовичу.

Дослідивши протокол та долучені до нього матеріали, вважаю, що адміністративний протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і підлягає поверненню для дооформлення.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 278 КУпАП суддя при підготовці справи до розгляду вирішує питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, саме на працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, покладений обов`язок надання суду доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що постановою судді Іванівського районного суду Одеської області Тимчука Р. М. від 13 лютого 2025 року матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повертались до ВП №1 Березівського РВП ГУНП В Одеській області для усунення недоліків.

Так, в постанові зазначаються такі недоліки: « ОСОБА_1 викликався в судове засідання, шляхом направлення згідно поданої ним письмової заяви, на зазначений ним номер телефону СМС повідомлення про дату час та місце розгляду справи відносно нього. Проте згідно довідки складеної секретарем судового засідання встановлено, що даний номер телефону не належить особі правопорушника. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , згідно долученої копії єДокументу місце проживання: АДРЕСА_2 , згідно направлення на огляд водія ( а.с.4) місце проживання АДРЕСА_1 . До протоколу про адміністративне правопорушення долучено довідку (а.с.10), яка не відповідає дійсності, або містить недостовірну інформацію чи не підтверджена належними доказами. Згідно даної довідки зазначається, що особа ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 25.01.2025 року за ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому матеріали справи не містять відповідних доказів щодо притягнення особи до відповідальності, або в довідці зазначено недостовірні відомості щодо особи. Натомість, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено довідки про наявність або відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не долучено форми «АРМОР» задля підтвердження інформації».

На виконання вищезазначеної постанови надано рапорт інспектора СРПП ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Вадима Петровського, відповідно до якого під час оформлення адміністративних матеріалів водій повідомив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, судом при дослідженні відомостей, наявних на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта», встановлено, що в Україні відсутня адреса: АДРЕСА_1 .

Відтак, враховуючи, що недолік зазначений у постанові від 13 лютого 2025 року щодо номеру мобільного телефону ОСОБА_1 залишений працівниками поліції поза увагою, а в рапорті зазначена адреса, яку необхідну використовувати суду для направлення судових повісток, є неіснуючою, то судом неможливо належним чином повідомити особу, про дату та час судового засідання, на що працівникам поліції необхідно надати відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .

До того ж, залишено також поза увагою недолік з приводу довідки (а.с. 10), яка не відповідає дійсності, або містить недостовірну інформацію чи не підтверджена належними доказами

Серед іншого, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 230147 від 25.01.2025 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є військовослужбовцем.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до ст. 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі.

При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Бцього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Бцього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Аналіз вказаних норм закону, вказує на те, що правопорушення вчинене військовослужбовцем при виконанні обов`язків військової служби тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б (військові адміністративні правопорушення) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, згідно ст. 266-1КУпАП протокол про військове адміністративне правопорушення складається уповноваженою особою - командиром (начальником) військової частини, командиром підрозділу, який уповноважений на те командиром (начальником) військової частини; уповноваженою посадовою особою органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків) протягом 3-х діб з моменту встановлення даних, які підтверджують факт вчинення військовослужбовцем такого правопорушення.

В даному випадку протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 був складений працівниками поліції.

Проте не додано жодних документів, які б спростовували в розумінні ст. 24 вищевказаного Закону статус ОСОБА_1 як військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби, а отже не доведено нерозповсюдження положення ст. 172-20 Глави 13Б «Військові адміністративні правопорушення», й можливість застосування правил глави 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку» КУпАП, на підставі якої працівниками поліції був складений адміністративний протокол.

За змістом ч. 1 ст. 172-20 КУпАП виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до п`яти діб.

Окрім того, працівниками поліції не долучено до матеріалів справи відомостей щодо того, що під час порушення ПДР України, ОСОБА_1 керував легковим автомобілем, який не перебуває на балансі Збройних Сил України.

Зважаючи, що у відповідності до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби та, враховуючи норми ч. 1 ст. 172-20 КУпАП щодо притягнення до відповідальності військовослужбовця за виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, військовослужбовець ОСОБА_1 може підлягати притягненню до відповідальності саме за ст. 172-20 КУпАП на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення, який мав складатись командиром (начальником) військової частини чи іншою уповноваженою особою, про що, як вбачається з долученого відеозапису, зазначено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Виходячи з раніше зазначених положень ч. 2 ст. 251 КУпАП та практики Європейського суду з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», суд позбавлений права витребувати відповідні документи за власною ініціативою.

Положеннями ч. 2ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Як зазначено у Постанові № 11 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256цьогоКодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 02.09.2021 у справі № 11-97сап20 також зроблений висновок, що повернення протоколу про адміністративне правопорушення для дооформлення не суперечить чинному законодавству України.

За таких обставин матеріали справи підлягають поверненню для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.245,251, 256,276, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ

Повернути до ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення матеріали справи відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ