1Справа № 335/1332/25 3/335/700/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління ДПС у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера ТОВ «Профіт-Терра», яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2025 року до суду надійшли матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення № 235/12-08-01-23-01-08 від 07.02.2025, складеним відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 , як головний бухгалтер ТОВ «Профіт-Терра», вчинила правопорушення, передбачені пп. 134.1 ст. 1341, пп. 140.5.1 ст. 140, п. 39.1. та п. 39.1.3, 39.3.2.1, 39.3.2.2, 39.3.2.7, 39.3.2.3, 39.3.29, 39.3.3.1, 39.3.3.2, 39.3.3.3, 39.3.3.6 п. 39.3, пп. 39.5.3.1 п.39.5 ст. 39 Податкового кодексу України в частині недотримання принципу «витягнутої руки», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Майстро Д.М., також не з`явився, подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, розглянувши справи без їх участі.

В обґрунтування клопотання захисник послався на те, що акт податкової перевірки не є належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки цей документ підтверджує лише факт проведення самої перевірки та думку податкового інспектора щодо виявлених ним фактів. Водночас ТОВ «Профіт-Терра» із вказаним актом податкової перевірки не погоджується і оспорює у встановленому законом порядку.

Крім того, на думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить викладення конкретних діянь, вчинених ОСОБА_1 , в чому полягає її вина, а містить лише загальні формулювання, які не розкривають суть об`єктивної сторони інкримінованого їй правопорушення.

Також захисник звернув увагу, що протокол відносно ОСОБА_1 складений і скерований до суду після спливу строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 інкриміновані порушення ведення податкового обліку в період часу з 01.01.2020 по 31.12.2021.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

До протоколу відносно ОСОБА_1 додано лише витяг з Акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Профіт-Терра» від 18.12.2014 № 18932/08-01-23-01-06/43052481

Відповідно до абз. 1 п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до абз. 3 п. 86.1 ст. 86 ПК України акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Також у абз. 8 п. 86.1 ст. 86 ПК України зазначено, що матеріали перевірки - це:

акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

У статті 252 КУпАП акти перевірок контролюючих органів безпосередньо не зазначені як види доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, а його зміст може бути оспорено.

Беручи до уваги вищенаведене, при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення суд виходить з того, що акт перевірки як такий, за відсутності первинної документації, на підставі якої він був складений, не може бути єдиним та достатнім, належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд погоджується з доводам захисту щодо того, що протокол не містить в достатній мірі конкретизованого викладення обставин, що становлять об`єктивну і суб`єктивну сторону діяння, інкримінованого ОСОБА_1 .

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відсутність конкретного і чіткого формулювання обвинувачення в розумінні Конвенції є порушенням права особи на захист і унеможливлює притягнення її до відповідальності.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Одним із елементів презумпції невинуватості є тлумачення всіх сумнівів на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Мінаєв