Провадження № 3/932/5519/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юдіна Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділення поліції № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 близько 00 год. 51 хв. за адресою: м. Дніпро, пр-т Богдана Хмельницького, 29М, на заправці АЗС «ОККО» в нічний час перебував у громадському місці та курив в забороненому місці цигарки «Ротманд» (ЄО 48985 від 04.12.2024). Неповнолітнього ОСОБА_1 було передано бабусі під розписку за місцем мешкання. Так ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що кваліфіковано органом поліції за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Отже, суд виконав всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 у судове засідання, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646291 від 07.12.2024, рапортом співробітників патрульної поліції ГУНП в Дніпропетровській області; копією паспорта виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини правопорушника у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, враховую характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є неповнолітнім і до нього можуть бути застосовані заходи впливу винятково передбачені ст. 241 КУпАП.

З урахуванням викладеного, вважаю за необхідне застосувати до неповнолітнього захід впливу, передбачений ст. 241 КУпАП, у вигляді попередження.

Крім того, згідно зі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн.

Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 застосований захід впливу на підставі ст. 24-1 КУпАП у виді попередження, яке не є адміністративним стягненням, судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 241, 283, 284, 299 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та застосувати до нього, відповідно до ст. 24-1 КУпАП, захід впливу у вигляді попередження.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Юдіна