Справа № 456/196/25
Провадження № 3/456/228/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

20 лютого 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С. С. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

- за ст. 124 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №196139 від 14.12.2024 року вбачається, що 22.09.2024 року о 17 год. 53 хв. на автодорозі Київ Чоп 621 км + 850 м, Стрийського району, Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не стежив за її змінами та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , в результаті чого транспортний засіб отримав пошкодження, чим порушив п. 18.1. ПДР України водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своє вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не визнав та просив провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Доарме В.С. подав клопотання, в якому просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Покликається на те, що ОСОБА_1 ставлять у провину порушення ним вимог п. 18.1. ПДР України, внаслідок чого настала дана дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до п. 18.1. ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 18.1. ПДР України працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №196139 від 22.09.2024 року з додатками, але в жодних документах наданих працівниками поліції не зазначено, що в місці ДТП є нерегульований пішохідний перехід. З копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього від 22.09.2024 року видно, що в місці дорожньо-транспортної пригоди не має пішохідного переходу. Відповідно ОСОБА_1 не міг порушити вимоги п. 18.1. ПДР України, які регламентують правила проїзду нерегульованих пішохідних переходів, тому що в місці ДТП не має пішохідного переходу. Так як ОСОБА_1 не порушував ні вимоги п. 18.1. ПДР України, ні інші вимоги ПДР України, то в його діях не має і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшла свого підтвердження і він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП та п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 18.1. ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього від 22.09.2024 року вбачається, що в місці дорожньо-транспортної пригоди не має пішохідного переходу.

З постанови про закриття кримінального провадження від 29.11.2024 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000945 від 23.09.2024, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. З мотивувальної частини цієї постанови вбачається, що в діях ОСОБА_1 не має невідповідності його дій вимогам ПДР України, які би перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП, через що кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №196139 від 14.12.2024 року порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме п.18.1 ПДР України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02). Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого є значним, а також передбачає позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя С. С. Сас