Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2513/24 Головуючий у 1-й інст. ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Номер провадження №33/4805/133/25
Категорія ч.1 ст.183-1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 200 годин. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців та становить за період з 26.10.2017 по 01.11.2024 в розмірі 93280 грн, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказав, що сума заборгованості, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичній заборгованості, оскільки ним в період з 2018 по 2024 рік періодично перераховувались кошти на утримання дитини на банківські реквізити отримувача аліментів. Вважає, що суд самостійно не може вийти за межі обвинувачення, а наявні у справі докази не підтверджують його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП. На обґрунтування своїх доводів, долучив до апеляційної скарги квитанції про сплату коштів.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_1 та його захисник Шморгун О.П. до суду апеляційної інстанції повторно не з`явились. Про причини неявки не повідомили, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 280 КУпАП зазначає, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі змістом статті 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина є доведеною.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина 1 статті 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, на примусовому виконанні у Хорошівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження №56389715, відкрите на підставі виконавчого листа №276/970/17 від 03.04.2018, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 26.10.2017 і до повноліття дитини (а.с.6).

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 вказаного виконавчого документа станом на 01.11.2024 утворилася заборгованість, сукупний розмір якої відповідно до розрахунку державного виконавця, становить 93280 грн (а.с.5).

Також, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №3 від 07.11.2024, складеного начальником Хорошівського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ), в період часу з 26.10.2017 по 01.11.2024 ОСОБА_3 відповідно до виконавчого провадження №56389715 не сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, а саме 93280 грн. Протокол складено у присутності ОСОБА_3 , який отримав його другий примірник (а.с.2-3).

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на неправильність обрахунку заборгованості по аліментах, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Зокрема, ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень щодо суми заборгованості. Також, останній не мав об`єктивних перешкод надати суду першої інстанції докази щодо часткового погашення ним заборгованості по аліментам, натомість його захисник подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, належним доказом у даній справі є розрахунок суми заборгованості, однак даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував наданий державним виконавцем розрахунок заборгованості або дії державного виконавця суду щодо правильності обрахування заборгованості, суду не надано.

Слід зауважити, що надані суду апеляційної інстанції квитанції не спростовують висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, оскільки заборгованість по аліментам, навіть з урахуванням часткового погашення такої, у своїй сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Також, ОСОБА_1 не позбавляється можливості надати докази часткової сплати аліментів державному виконавцю при подальшому обрахуванні розміру заборгованості.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також положення ч.3 ст.31-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції статті. Накладене судом адміністративне стягнення відповідає положенням ст.33-35 КУпАП.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич