ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2971/24 Номер провадження 33/814/379/25Головуючий у 1-й інстанції ДЯДЕЧКО І. І. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 20 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 26.05.2024 року, о 15.09 год., по вул.Халаменюка, 5, в м.Кременчук Полтавської області, керував автомобілем „ВАЗ 210998, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло та неприродна блідість). Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ПДР України не порушував, тому у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинення транспортного засобу.

Від проходження огляду не відмовлявся, а просив відібрати інші біологічні зразки (кров, мазок з рук, пальців чи губ) для подальшого проведення лабораторних досліджень, однак у задоволенні такого прохання було відмовлено.

При цьому, працівники поліції не запропонували пройти огляд із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не в повній мірі відображає обставин події, оскільки складається із фрагментів, які могли бути оброблені, а тому не являється належним доказом.

Висновок щодо результатів медичного огляду суперечить положенням Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки в ньому не відображено результатів проведеного огляду.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Будь-яких об`єктивних даних, що свідчили б про поважність неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду для участі у розгляді справи, надано не було.

Відповідно до ч.6 ст.294 КпАП України неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло та неприродна блідість). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 26.05.2024 року.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль „ВАЗ 210998, д.н.з. НОМЕР_1 , та виявили у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився. Після супроводження ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, йому було запропоновано пройти огляд із відібранням зразків сечі для проведення відповідного лабораторного дослідження, однак ОСОБА_1 , вказуючи на свої фізіологічні особливості, вказані зразки не здав та наполягав на дослідженні інших зразків біологічного середовища, а саме крові, мазків з рук, пальців чи губ. При цьому, після вручення лікарем порожньої ємкості, ОСОБА_1 зразку сечі не відібрав, тим самим вжив дії щодо ухилення від відповідного огляду.

Відповідно до рапорту т.в.о. командира взводу 1 роти 1 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Аврашка А., який зазначив, що 26.05.2024 року під час патрулювання м.Кременчук було зупинено автомобіль „ВАЗ 210998, д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення ПДР України. За кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування, у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію поліцейський пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився, однак після його доставлення до лікаря-нарколога всіляко намагався ухилитися від його проходження, а саме здати біологічну речовину.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Що стосується тверджень апелянта про непроведення лікарем інших лабораторних досліджень, без яких не можна було встановити факт наркотичного сп`яніння, то такі доводи є необґрунтованими.

Відповідно до п.п. 2,3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року №1452 №1452/735, у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводиться в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях) та закладах охорони здоров`я, шляхом проведення клінічного огляду лікарем та лабораторного дослідження відібраного біологічного середовища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки вказаних біологічних середовищ.

Як вбачається з відео, жодних спроб щодо відібрання біологічного матеріалу (сечі) ОСОБА_1 не вживав, після отримання ємкості він пройшов до коридору медичного закладу, де перебував протягом тривалого часу у присутності працівників поліції. Декілька разів відвідував приміщення туалету, однак зразків сечі не відібрав, тобто намагався ухилитися від огляду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він бажав пройти огляд на стан сп`яніння, але просив зробити лише один конкретний вид обстеження, не свідчать про помилковість висновку місцевого суду.

Так, огляд проводився уповноваженою особою, яка на власний розсуд, керуючись відповідними нормативними актами, визначала обсяг і методи дослідження. Відмова ОСОБА_1 від проходження цих досліджень є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, як вбачається з відео, скарг щодо наявності хронічних захворювань чи певних фізіологічних вад, які б унеможливлювали відібрати біологічний матеріал (зразок сечі), ОСОБА_1 під час огляду у медичному закладі не висловлював. Тимчасове респіраторне захворювання у вигляді бронхіту, про яке зазначав ОСОБА_1 , не позбавляло останнього можливості відібрати зразки біологічного середовища.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції були зобов`язані запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці із застосуванням спеціального технічного засобу, спростовуються таким.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише за наявності ознак алкогольного сп`яніння.

В разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводиться в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях) та закладах охорони здоров`я, шляхом проведення клінічного огляду лікарем та лабораторного дослідження відібраного біологічного середовища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, газоаналізатор „драгер для визначення стану наркотичного сп`яніння не використовується.

Твердження про те, що відеозапис неналежний доказ, є неогрунтованими.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ніхто не заперечує, що на відео зображений саме ОСОБА_1 з наявними ознаками наркотичного сп`яніння, транспортний засіб „ВАЗ 210998, номерний знак якого чітко проглядається, час, пора року, обставини події відповідають обставинам даної справи. При цьому відеозапис наданий уповноваженими особами взводу 1 роти 1 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, в зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції.

Невідображення у висновку щодо результатів медичного огляду суперечить положенням Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, результатів огляду лише підтверджує той факт, що ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, внаслідок чого жодні лабораторні дослідження не проводились.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Тому посилання щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , а також допущення порушень в ході складання протоколу та розгляду справи в місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська