ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Максименка О.В,.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 10.11.2024, о 01:09 год., в м. Кременчуці по вул. Лебединій, 61, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння будо встановлено на місці зупинки, зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора алкотест ARND 0008, тест №224. Результат 2,08%. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, захисник Позябін О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Зокрема вказує про розгляд справи без його участі, що позбавило його дати пояснення щодо обставин події.

Вважає, що зібрані по справі докази не доводять його провину, оскільки при дослідження відеозаписів відсутній факт керування авто саме ним.

Окрім того захисником Максименком О.В. заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність причин пропуску якого обґрунтовується тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі притягнутої особи та захисника, копію постанови суд йому не направляла, він отримав її за власною ініціативою в приміщенні суду 24.12.2024, після чого 03.01.2025 Позябіним О.І. була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що розгляд справи 19.12.2024 відбувся без участі захисника та правопорушника, копію постанови суду захисник Максименко О.В. отримав в приміщенні суду 24.12.2024, а ОСОБА_1 - 30.12.2024, після чого останнім була подана апеляційна скарга 03.01.2025 до канцелярії місцевого суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.5 ст. 121 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи непристебнутим ременем безпеки,

протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №170132 від 10.11.2024 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння,

талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 7510, тест №224, згідно якого станом на 01:17 год. 10.11.2024 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,07 %,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатом 2,07% якого ОСОБА_1 був згоден,

рапорт працівника поліції,

записи з бодікамери працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до справи відеозапису з відеореєстратора поліцейського авто вбачається рух автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 в нічну пору доби, під час комендантської години, який був зупинений працівниками поліції за допомогою проблискових вогнів.

Під час перевірки документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій погодився на місці зупинки транспортного засобу.

Після продуття алкотестеру Драгер під відеозапис службової бодікамери, результат виявився позитивним 2,07%, з яким водій ОСОБА_1 погодився.

Перевищення допустимої норми - 0,2 проміле в 10 разів стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не заперечуючи факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказував на відсутність доказів керування ним автомобілям, стверджуючи, що останнім керувала інша особа, яка при наближенні до них патрульної машинами попрохала ОСОБА_1 пересісти на місце водія.

Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд звертає увагу на наступне.

З відеозапису бодікамери працівника поліції вбачається, що після зупинки ТЗ Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції підійшли до авто за кермом якого перебував чоловік, особу якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 , який під час спілкування пояснив, що вони (він та його пасажирка) їдуть додому з магазину.

Протягом подальшого спілкування, виявлення ознак сп`яніння, проходження процедури огляду та складання протоколу, ОСОБА_1 не заперечував факт власного керування ТЗ та не повідомляв працівників поліції про керування автомобілем іншою особою.

Окрім того апеляційний суд звертає увагу про наявність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.5 ст. 121 КУпАП, щодо водія ОСОБА_1 стосовно керування ним ТЗ будучи не пристебнутим ременем безпеки, що також є доказом керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

В даному випадку приєднані до справи відеозаписи є належними доказами в розумінні ст. 266 КУпАП, містять весь перебіг подій щодо керування ТЗ, проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння. Підстав вважати останні неналежними та недопустимим доказами - сторонню захисту суду не надано.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Максименку Олександру Вікторовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2024року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна