Справа № 605/58/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2025 рокум.Підгайці

Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №2 (м. Підгайці) відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №242202 від 09 лютого 2025 року громадянин ОСОБА_1 08 лютого 2025 року близько 23 години 59 хвилин в м. Підгайці по вул. Шевченка Тернопільського району Тернопільської області, керував транспортним засобом марки Audi A4, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності через канцелярію суду подано клопотання, у якому останній вказує, що своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, мотивуючи тим, що у вказаний в протоколі час він перебував у своєму припаркованому транспортному засобі в дворі будинку, коли до нього під`їхали працівники поліції і почали стверджувати, що він рухався автомобілем під час комендантської години. З таким твердженням працівників поліції він не погодився, оскільки коли він під`їхав під будинок у якому проживає, то ще не було комендатської години. Після того, працівник поліції почав безпідставно звинувачувати його вже у наступному правопорушенні, а саме, що він керував транспортним засобом з виключеним світлом фар у темну пору доби, з чим він теж не погодився, оскільки світло фар було увімкнене, при цьому він подав позов про оскарження вказаного правопорушення, який на даний час розглядається судом. Однак, працівники поліції продовжували звинувачувати його у правопорушеннях, які він не вчиняв. Спочатку він не зрозумів чому працівник поліції вигадує різні правопорушення, які ніби-то він вчинив, але все йому стало зрозуміло після того, коли працівник поліції запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що всі звинувачення у його адресу були лише формальністю, для того, щоб скласти на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Складений відносно нього протокол за ст.130 КУпАП вважає безпідставним, оскільки по-перше - працівник поліції його не зупиняв, а підійшов вже до припаркованого транспортного засобу, а по-друге від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, він не відмовлявся.

Зазначає, що коли працівники поліції пред`являли йому безпідставні звинувачення у вчиненні правопорушень, які він не вчиняв, то він спочатку розгубився та одразу не зміг правильно оцінити ситуацію і відреагувати на їхні звинувачення, оскільки він не є юридично обізнаним, а тому вважав, що сперечатись із працівниками поліції немає сенсу. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці куди до нього під`їхали працівники поліції, за допомогою приладу Драгер, він не бажав проходити, так як вважав, що і результати такого огляду працівники поліції можуть сфальсифікувати. Він не знав як себе поводити у такій ситуації, щоб не бути безпідставно притягнутим до адміністративної відповідальності. Працівник поліції не роз`яснив йому наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснив право користатись послугами адвоката, а лише вирішив швидко скласти на нього декілька адміністративних матеріалів.

Коли він, від знайомого юриста по телефону, дізнався про те, що має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, то одразу сказав працівнику поліції, що бажає пройти такий огляд, однак той жодним чином не відреагував, а після неодноразових повторень вказаного прохання, повідомив, що це вже не важливо, незважаючи на те, що працівник поліції навіть ще не почав складати протокол за ст.130 КУпАП.

Через те, що він чекав дзвінка від знайомого юриста, який мав надати йому юридичну допомогу, він попросив працівника поліції певний час зачекати.

Вважає, що відмовляючи йому у проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, працівниками поліції порушено порядок проведення такого огляду, що має своїм наслідком закриття провадження у справі.

Також зазначає, що працівником поліції йому не було названо ознак алкогольного сп`яніння, за наявності яких поліцейський вважав, що він в стані алкогольного сп`яніння, при цьому поліцейський вказав лише, що алкоголем було чути із автомобіля, що не є згідно чинного законодавства, ознакою алкогольного сп`яніння. Окрім нього, у автомобілі були ще пасажири, від яких могло бути чути алкоголем. У нього не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підставу поліцейському пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вчиненого правопорушення, працівниками поліції, до матеріалів справи додано відеозаписи із відеореєстратора патрульного автомобіля та портативного відеореєстратора поліцейського, які містяться на DVD-R диску, а також копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4035593 від 09 лютого 2025 року та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1-4 ст.266 КУпАП Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно п.п.2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року (надалі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п.6, 7 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про не забезпечення поліцейськими проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаної справи.

Так, із дослідженого в судовому засіданні відеозапису із портативного відеореєстратора поліцейського, який міститься на DVD-R диску видно, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 певний час не надав відповіді. Як зазначено ОСОБА_1 у поданому суду клопотанні останній очікуючи дзвінка від юриста, який мав надати йому юридичну допомогу, попросив працівника поліції певний час зачекати, а коли від знайомого юриста, дізнався про можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, то сказав поліцейському, що бажає пройти такий огляд в медичному закладі, однак поліцейський жодним чином не реагував, а після неодноразових його повторень про це, повідомив, що це вже не важливо, незважаючи на те, що працівник поліції навіть не почав складати протокол за ст.130 КУпАП.

Працівник поліції пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, спочатку не називав останньому ознак такого сп`яніння, які стали підставою для вказаної вимоги працівника поліції. Згодом працівник поліції при розмові із ОСОБА_1 вказав, що він відчув запах алкоголю, коли відкрилися двері автомобіля, що відповідно не є ознакою алкогольного сп`яніння відповідно до Інструкції.

Встановлено, що відеофіксація, яка велась працівниками поліції була припинена о 00 годин 26 хвилин 56 секунд та відновлена о 01 годині 06 хвилин 57 секунд, тобто через 40 хвилин, при цьому що весь цей час відбувалось та яка саме бесіда була між працівниками поліції і ОСОБА_1 , не зафіксовано на портативний відеореєстратор поліцейських.

Також із досліджених в судовому засіданні відеозаписів із відеореєстратора патрульного автомобіля видно, що коли працівники поліції із головної дороги повернули на дворову територію будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , то автомобіль ОСОБА_1 був припаркований поблизу вказаного будинку. В той час ОСОБА_1 перепарковуючи автомобіль із одного місця на інше в межах вказаної дворової території, яка є житловою зоною, а не дорогою, включив світло фар та виключив його, лише після того, як перепаркував автомобіль на інше місце, чим також підтверджуються обставини викладені ОСОБА_1 у поданому ним клопотанні.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вищевказані пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які викладені у його клопотанні, що долучене до матеріалів справи, жодним чином не спростовуються матеріалами справи, зокрема вищевказаними відеозаписами, оскільки відеофіксація правопорушення, яка була здійснена фрагментами, а не безперервно з моменту початку виконання службових обов`язків і до їх завершення, проведена працівником поліції з порушенням вищезазначених вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Встановлено, що поліцейські достовірно не з`ясували у ОСОБА_1 чи той згідний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, при цьому зробили поспіший висновок про його відмову від проходження такого огляду.

Обставини викладені ОСОБА_1 у поданому ним до суду, клопотанні, з приводу того, що він одержавши по телефону від знайомого юриста юридичну консультацію з приводу даної ситуації, сказав працівникам поліції, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, проте йому безпідставно було відмовлено в цьому, не спростовуються матеріалами справи.

Тобто, суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом настає за умов керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі Лучанінова проти України (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням.

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом, зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, при цьому останній від такого відмовився, тобто, які б спростовували твердження ОСОБА_1 у зворотньому.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

Суд звертає увагу на те, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-35, 130 ч.1, 221, 245, 251, 266, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року, ст.ст.8, 62 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц