Справа № 650/766/25
провадження № 3/650/289/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі головуючого - судді Сікори О.О., із секретарем Чечун В.Ф., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 154 КУпАП, стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2025 року № серія ВАД 090511 (далі також - протокол), ОСОБА_1 звинувачується у тому, що вона 22 січня 2025 року близько 14-ї години порушила правила утримання собак за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , що виразилося у тому, що її собака, перебуваючи без прив`язі за межами подвір`я, напала на ОСОБА_2 та вкусила останню за праву ногу, чим спричинила шкоду її здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною третьою статті 154 КУпАП.

На судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та вказала, що не бачила, що її собака вкусила ОСОБА_2 , а в матеріалах справи немає відповідних доказів.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 154 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Відповідно до частини третьої статті 154 КУпАП адміністративним правопорушенням визнаються дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Відповідно до вказаного протоколу вбачається, що поліцейський кваліфікував дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 154 КУпАП, а отже доведенню підлягає відповідний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши надані суду докази у виді: вказаного протоколу, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24 січня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 повідомила про те, що за адресою АДРЕСА_2 була собака без прив`язі, яка 22 січня 2025 року близько 14-ї години вкусила її за праву ногу, чим завдала шкоду здоров`ю; її письмові пояснення, які містять аналогічні відомості; письмові пояснення ОСОБА_1 від 24 січня 2024 року, відповідно до яких вона вказала, що собаки належні їй знаходяться постійно на прив`язі. 24 січня 2025 року до неї підійшла ОСОБА_2 та повідомила, що 22 січня 1925 року її собака вкусила її; рапорту від 24 січня 2025 року відповідно до якого 24.01.2025 о 09:10 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.01.2025 о 09:06 за адресою: АДРЕСА_1 , про те що в середу собака вкусила заявницю яка належить власнику з будинку № НОМЕР_1 ЕМД не потрібно. Заявник: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; фототаблиці, відповідно до якої зафіксовано місце укусу собаки на правій нозі громадянки ОСОБА_2 , яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП, складеного відносно громадянки Токарської- ОСОБА_3 від 24.01.2025 року, суд встановив, що 24.01.2025 о 09:10 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.01.2025 о 09:06 за адресою: АДРЕСА_1 , про те що в середу собака вкусила заявницю яка належить власнику з будинку АДРЕСА_1 .

Суд не встановив таких обставин, які свідчать про те, що потерпілу дійсно вкусила собака (немає даних від лікаря), те, що це зробила саме собака особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та те, що це відбулось саме внаслідок неправомірної бездіяльності останньої.

В матеріалах справи, крім того, що відсутні відповідні докази, наявні свідчення осіб, які є суперечливими, взаємовиключними, та які в рівному ступені можуть братися до уваги, а підстав для того, щоб надати перевагу одним доказам поряд з іншими судом не встановлено.

З огляду на це суд зауважує, що сама по собі наявність у особи собаки, не утворює об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, оскільки ще одними обов`язковими її елементом є обставини, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що дійсно саме собака особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не була на прив`язі, саме вона покусала потерпілу.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, частиною першою статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями частини третьої статті 6Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини третьої статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20. Вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Таким чином, оскільки суд не вправі самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення щодо вказаних обставин, а учасниками провадження їх надано не було, слід виснувати про вичерпання судом усіх визначених законом можливостей щодо збору доказів, а отже наявності підстав для розгляду справи за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а отже провадження у справі належить закрити відповідно до пункту 1 статті 247, пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 154 КУпАП.

Керуючись статями 283, 284 КУпАП, а також іншими наведеними положеннями законодавства, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 154 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.

Суддя: _______________ О.О. Сікора