Справа № 454/3176/24 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 33/811/319/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Полохайла Ігоря Володимировича на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, водій ОСОБА_1 , 24.08.2024р. о 02.31год. в м.Сокаль по вул. Героїв УПА, Львівської області, в порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «ВАЗ», р.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Полохайла І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що рішення не законне, винесене з порушення норм матеріального та процесуального права та на підставі неналежних та недопустимих доказів.

Звертає увагу на те, що доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю матеріали справи не містять.

Крім цього, свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були допитані судом в якості свідків, попередженні про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, одностайно підтвердили факт, що 24.08.2024 року ОСОБА_1 не керував, не здійснював функції водія, автомобіль стояв запаркованим, з виключеним двигуном, з ввімкнутими фарами.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Полохайло І.В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду.

Водночас, захисник - адвокат Полохайло І.В. подав заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника. Крім цього, зазначає, що апеляційну скаргу підтримують в повному об`ємі та просять її задоволити.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 24.08.2024р. серії ААД №917561, при складанні якого водій від надання пояснень відмовився;

- актом огляду та направленням водія на огляд від 24.08.2024р., згідно яких у водія ОСОБА_1 малося алкогольне сп`яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 24.08.2024р., згідно якого у ОСОБА_1 алкогольне сп`яніння становило - 1,958%;

- розпискою ОСОБА_1 від 24.08.2024р., згідно якої він зобов`язався не керувати автомобілем до повного витверезення;

- рапортом поліцейського на ім`я начальника відділення поліції, відповідно якого він доповів щодо виявлення водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, його освідуванння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення;

- відеозаписом, що долучений до матеріалів справи встановлено факт руху автомобіля марки ВАЗ, р.н.з. НОМЕР_1 , який при наближенні патрульного автомобіля різко зупинився на зупинці, розмову поліцейських із свідками у справі, що перебували на місці події та безпосередньо із ОСОБА_1 .

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За порушення вимог п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На відеозаписі детально зафіксована поведінка ОСОБА_1 на місці події.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 , під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.

Безпідставними є аргументи апелянта наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були допитані судом в якості свідків, попередженні про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, одностайно підтвердили факт, що 24.08.2024 року ОСОБА_1 не керував, не здійснював функції водія, автомобіль стояв запаркованим, з виключеним двигуном, з ввімкнутими фарами, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що в ході розгляду справи було виявлено невідповідність показів свідка ОСОБА_3 , щодо вимкнення світла фар автомобіля після зупинки, показам свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що світло фар автомобіля було увімкненим, що підтверджено дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, а також факт рух автомобіля при наближенні патрульного автомобіля поліції, факт пересідання водія ОСОБА_1 на місце пасажира, а також перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на рішення Львівського апеляційного суду, як на судову практику, є недоречним, оскільки в України не існує прецедентного права. Крім того, положеннями КУпАП не передбачено врахування висновків апеляційних судів під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, покликання апелянта про те, що рішення прийняте підставі неналежних та недопустимих доказів, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Полохайла Ігоря Володимировича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк