Справа № 509/323/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли від ВнП №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 610960 від 09.01.2025 року 27.12.2024 року близько 11:10 год за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні Овідіопольського ліцею ім. Т.Шевченка, гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив ст. 173 КУпАП, а гр. ОСОБА_1 порушилася 150 СК України, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення пояснила, що її син не вчиняв правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, у школі він дійсно посварився зі своїм другом, з яким майже одразу помирився, але громадський порядок та спокій громадян не порушував. Крім того зазначила, що вона приділяє увагу синові, з приводу цього конфлікту з сином проведено бесіду.

Розглянувши матеріали справи, суд, вважає необхідним провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.184 КУпАП відповідальність батьків, або осіб, які їх замінюють наступає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Отже, склад даного правопорушення передбачає встановлення судом факту вчинення неповнолітнім у віці від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Однак матеріали, які надійшли до суду не містять доказів, в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, а саме відсутні належні докази, що її неповнолітній син вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Статтею 173 КУпАП встановлено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В свою чергу доказів вчинення неповнолітнім дій, які б свідчили про вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суду не надано.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина та яких саме обов`язків така особа не виконала. Тобто не розкрито суті адміністративного правопорушення.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 251 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Суд звертає увагу, на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі та обвинувачення не може ґрунтуватись лише адміністративним протоколом, без інших належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності ж до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.3 КУпАП не доведена та в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.3 КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись 184,247,252,256,283-285 КУпАП,суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя: Є. М. Панасенко