Справа № 438/287/25
Провадження № 3/438/178/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 лютого 2025 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшла з ВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

24 лютого 2025 року до суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 557348 від 19 лютого 2025 року, зазначено, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачено статті 185 КУпАП, а саме 19.02.2025 р. о 16:34 год у м.Бориславі по вул. Шкільній,1 гр. ОСОБА_1 вчинив злісну непокора законній вимозі поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків в охороні громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаятися в сторону працівників поліції, не пред`явив документів на законну вимогу та шарпав за формений одяг, а також застосовував фізичну силу до працівників поліції

В казаний вище протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейським СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області сержантом поліції Триленко Р.О.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Пояснив, що проходив по вул. Шкільній у м.Бориславі. Був зупинений працівниками поліції, попросили пред`явити документи. Він, вважаючи що нічого не порушував, попросив працівників поліції обґрунтувати вимогу. Натомість поліцейський ОСОБА_2 протиправно застосував щодо нього кайданки. Його насильно було доставлено у підрозділ поліції. Будь-якого належного та переконливого доказу невиконання законної вимоги поліцейського, суду не надано. Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт окремо без інших доказів, пояснення свідків, не можуть бути достатніми та переконливими доказами винуватості особи. Просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 19 лютого 2025 року о 16:34 год у м.Бориславі по вул. Шкільній, 1 перешкоджав працівникам поліції у складенні відповідної постанови стосовно порушення учасником дорожнього руху правил обгону. На законну вимогу поліцейського представитись ОСОБА_1 , відповів нецензурною лайкою. Потерпілим було прийнято рішення щодо застосування кайданок та доставку у підрозділ поліції для встановлення особи.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши заперечення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності , прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, необхідно зазначити, що ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.185 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст.185 КУпАП, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з цим, зміст статті 185КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виходячи з наступного.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що правопорушник «не припинив нецензурно лаятися в сторону працівників поліції, не пред`явив документів на законну вимогу та шарпав за формений одяг, а також застосовував фізичну силу до працівників поліції».

При цьому, доказів агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_1 стосовно працівників поліції, які би могли свідчити про наявність в діях особи правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не надано. Рапорт працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не є достатнім та переконливим доказам винності особи без інших доказів, а такі відсутні.

Будь-яких інших, належних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суду не надано.

Слід зауважити, що з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції лише вбачається, що ОСОБА_1 , до якого застосовано кайданки, усвідомлюючи факт затримання саме працівниками поліції, чинить супротив працівникам поліції, які намагаються посадити останнього у службовий автомобіль, який вимагав у нього надати документи, і цілеспрямовано, свідомо, умисно документи не надав.

При цьому із формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у зазначеному протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив саме злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено яке саме розпорядження працівника поліції ним не було виконано, зокрема чи було воно наполегливим, неодноразово повтореним, законним розпорядженням. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутній опис обставин, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції.

Таким чином, обставини викладені у протоколі не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та не підтверджуються доказами наявними в справі. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КпАП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)". Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є недоведеною.

В ідповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З а таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 185 КУпАП і, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

П останова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання до Бориславського міського суду Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій СЛИШ