Справа № 128/5007/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 березня 2025 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

19.12.2024 о 14 год 25 хв в с. Бохоники, вул. Дачна, Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «CHEVROLET EPICA» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху транспортним засобом заднім ходом не переконався у безпечності маневру, не звернувся за допомогою до інших учасників дорожнього руху, здійснив зіткнення із автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого трапилася ДТП з матеріальним збитком.

Тобто своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 19.12.2024 о 14 год 25 хв в с. Бохоники, вул. Дачна, Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «CHEVROLET EPICA» д.н.з. НОМЕР_1 , після вчинення ДТП залишив місце пригоди.

Тобто своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, визнав у повному обсязі, у вчиненому розкаюється, просив застосувати до нього мінімальне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП. Просив не розглядати його клопотання про закриття провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Менчук М.В. в судовому засіданні підтримав думку ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та думку його захисника, оглянувши матеріали справи, доходжу такого висновку.

Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В частині п`ятій статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У статті 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

У статті 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з п. 2.10а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Так, з відеозапису з нагрудної бодікамери убачається, що під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечує факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, ОСОБА_1 підтверджує той факт, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, оскільки не зміг домовитися з потерпілим.

Вказані обставини підтверджуються схемою місця ДТП від 19.12.2024, а також письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який повідомив, що «19.12.2024 близько 14 год 00 хв він допомагав на будівництві, поряд знаходився автомобіль Шевроле д.н.з. НОМЕР_1 , власник якого також працював на будівництві в інших сусідів; до нього підійшов його товариш ОСОБА_3 та повідомив, що побачив як водій автомобіля Шевроле д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, виконував маневр руху назад та пошкодив автомобіль Рено д.н.з. НОМЕР_2 , після чого, посварившись із ним, поїхав на автомобілі Шевроле в кінець вулиці Дачна та він одразу зателефонував на лінію «102».

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , у яких він зазначив, що «в с. Шкуринці, вул. Дачна вони будують котеджні будинки; ОСОБА_2 , який також тут працює, приїхав на автомобілі Рено Логан д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку на узбіччі; ОСОБА_1 , який також працює на даному будівництві, приїхав на автомобілі Шевроле Епіка д.н.з. НОМЕР_1 , здавав заднім ходом та крилом зачепив автомобіль Рено Логан д.н.з. НОМЕР_2 , після чого покинув місце ДТП; через деякий час приїхали працівники поліції та знайшли водія».

З долучених до адміністративних матеріалів стороною захисту пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 убачається, що вчинення дорожньо-транспортної пригоди вони не бачили.

Водночас ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях зазначив, що «19.12.2024 близько 12 год 00 хв він, перебуваючи на будівельному майданчику, побачив як між собою вели розмову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу того, що ОСОБА_6 своїм автомобілем, здійснюючи рух заднім ходом, поцарапав автомобіль Рено, який належить ОСОБА_8 ; підійшовши до автомобіля, він побачив незначне пошкодження заднього правого крила автомобіля Рено; ОСОБА_6 запевняв ОСОБА_9 , що завдану шкоду відшкодує в повному обсязі; ОСОБА_6 був переконаний, що ОСОБА_7 не буде викликати працівників поліції».

ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях зазначив, що «19.12.2024 біля 12 год 00 хв він, перебуваючи на будівельному майданчику, почув розмову ОСОБА_1 та ОСОБА_10 з приводу пошкодження автомобіля Рено Меган; у його присутності ОСОБА_6 пояснив, що мав намір поїхати на своєму авто ОСОБА_11 в магазин; здаючи заднім ходом, він виїхав з подвір`я на дорогу та поїхав до магазину, з самого початку не помітив, що своїм авто зачепив авто Рено Меган; ОСОБА_12 не заперечував своєї причетності і запевняв ОСОБА_10 , що подряпина не є значною і він всю шкоду відшкодує або сам відремонтує; ОСОБА_6 поскаржився, що мав неприємну розмову зі своєю дружиною з приводу розлучення, тому він сів у свій автомобіль та від`їхав до річки Південний Буг, на той момент він точно був тверезий; ОСОБА_6 не мав наміру умисно залишати місце ДТП, оскільки був переконаний, що він домовився з ОСОБА_13 ».

Суд критично ставиться до таких пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вказані особи вчинення дорожньо-транспортної пригоди не бачили, а надані ними пояснення зводяться лише до їхнього суб`єктивного бачення обставин подій.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх поясненнях посилаються на те, що ОСОБА_1 не мав наміру залишати місце ДТП, оскільки був переконаний, що домовився з потерпілим ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що диспозиція статті 122-4 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а також будь-яких виключень і законних підстав для залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, обставини їхнього вчинення, дані про його особу, з урахуванням ст. 36 КУпАП, вважаю з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним, так й іншими особами нових правопорушень, необхідним визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, та застосувати з щодо нього адміністративне стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: за ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу і саме такий вид стягнення буде необхідним та достатнім для виправлення скоєного ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначається станом на 1 січня календарного року. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись статтями 36, 40-1, 124, 122-4, 268, 284, 294 КУпАП, суддя

УХВАЛИЛА:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп., в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ