ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника Каракай В.М.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 07.12.2024 о 03.55 годині по вул. Леніна 57а в с. Піщанка Самарівського району Дніпропетровської області керував авиомобілем Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного засобу алкотестера «Drager 6820», результат якого 0,79 проміле, тест 2427.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування пропущеного строку зазначає, що 01.02.2025 ОСОБА_1 принесли його сусіди два конверти, в одному з яких була повістка про виклик в судове засідання, а в іншому копія постанови суду першої інстанції та ці конверти сусіди знайшли в своїй поштовій скриньці лише 01.02.25, тому він не був обізнаний про судове засідання та пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність постанови суду першої інстанції. Вказує на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, відеозаписом це не зафіксовано, а протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості в частині його адреси проживання та його номеру телефону, що призвело до порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Адже суд першої інстанції не впевнився чи належним чином він був повідомлений про судове засідання, а доказів про це матеріали справи не містять.

Крім того в протоколі час вчинення правопорушення теж не відповідає дійсності, а тому протокол є недопустимим доказом та жодної юридичної сили не має, а за відсутності доказів керування ним транспортним засобом провадження підлягає закриттю.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги.

Крім цього, захисник заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_2 .

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасника перегляду, перевіривши доводи заявлених клопотань, апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов до наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку, то апеляційний суд вважає термін таким, що пропущений з поважної причини. Так, в матеріалах справи дійсно є судова повістка про її направлення ОСОБА_1 (а.с.8-9), але відсутнє підтвердження, що така була ним отримана за три дні до судового засідання, та чи взагалі була отримана, а як зазначає сам ОСОБА_1 , що повістку отримав лише 01.02.25 року, тобто відсутні дані про належне повідомлення про дату та час розгляду справи особи стосовно, якої складений матеріал. Крім цього, з копією рішення захисник ОСОБА_1 ознайомився 03 листопада 2025 року(а.с.14), та на протязі десятиденного терміну ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Що стосується клопотання захисника про допит свідка, то в задоволенні такого слід відмовити, так як в матеріалах справи є достатньо даних для прийняття рішення. Між цим, свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є товаришами, а тому свідок є зацікавленою особою . Також, з наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що на місці події дійсно перебував ОСОБА_2 , але працівники поліції розмовляли, як з водієм саме з ОСОБА_1 , і жоден з осіб цього факту не заперечував.

Стосовно суті апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; актом огляду в якому зазначені ознаки сп`яніння та результат; роздруківкою з приладу Драгер, якою встановлено, що в ОСОБА_1 було виявлено 0,79 % алкоголю.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтвердив, що вживав пляшку пива в день проведення огляду і саме тому він в той день не був за кермом. Стверджував, що водієм авто в той день був його товариш ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про недоведення факту керування апеляційний суд вважає безпідставними, так як з наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що ОСОБА_1 не заперечував під час розмови з працівниками поліції факт керування транспортним засобом, і жодного разу не повідомляв, що він не є водієм.

Отже той факт, що керував авто саме ОСОБА_1 а не ОСОБА_2 спростований відео нагрудної камери поліцейського. На ньому зафіксовано, що на протязі тривалого часу йшла розмова працівників поліції та ОСОБА_1 з ОСОБА_2 і жоден з них не заперечував, що водієм авто, який був зупинений, був саме ОСОБА_1 .

Крім того, під час складання акту огляду водія на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів 07.12.2024р., сам ОСОБА_1 зазначив, що з результатами огляду на стан сп`яніння 0,79 проміле, згоден. (а.с.3).

На переконання апеляційного суду протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом, а зазначені неточності щодо даних про ОСОБА_1 і часу вчинення правопорушення не є тими істотними порушеннями, які б були підставою вважати доказ недопустимим.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун