Справа № 202/491/25
Провадження № 3/202/869/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Недобитюк Н.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, що надійшли з ВАП УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202634 від 22.12.2024, водій ОСОБА_1 22.12.2024 о 15:20 за адресою: м. Дніпро, вул. Кільченська, 17, керував т/з Opel Astra н/з НОМЕР_1 під час зустрічного роз`їзду не дотримався бокового інтервалу, у наслідок чого сталось зіткнення з т/з Geely Emgrand н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП обидва т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.13.3 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав, просив закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення та пояснив, він не порушував вимоги ПДР України, а ДТП сталася через порушенням вимог ПДР водієм т/з Geely Emgrand н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який занадто наблизився під час зустрічного роз`їзду. Просив долучити до матеріалів справи як доказ невинуватості постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджуються постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2025 у справі № 202/490/25 (провадження № 3/202/868/2025), згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у зазначеному ДТП та призначено адміністративне стягнення.

Вислухавши пояснення, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього, а також копію постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2025 у справі № 202/490/25 (провадження № 3/202/868/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 , з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст. 252 КУпАП оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, який йому інкримінується, а саме ст.124 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з пунктами 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями частини першої ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами частини 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Спираючись на положення частини 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Наталія НЕДОБИТЮК