Справа № 157/184/24 Провадження №33/802/159/25 Головуючий у 1 інстанції:Гамула Б. С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - Плечука О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 січня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22.01.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.01.2024 року о 16 годині 07 хвилин на вулиці Польова в місті Камені-Каширському Волинської області, керуючи автомобілем марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, на вимогу поліцейського відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що працівниками поліції було безпідставно складено відносно нього протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а місцевим судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Стверджує, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в стані крайньої необхідності, що відповідно до ст.17 КпАП України виключає адміністративну відповідальність, оскільки вказана відмова відбулася під час повітряної тривоги. Зазначає, він рухався на власному транспортному засобі в укриття, однак був зупинений працівниками поліції, які вимагали від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, хоча мали б зупинити проведення будь-яких дій, котрі повинні були бути продовжені лише після закінчення повітряної тривоги.

Водночас, відразу після офіційного відбою повітряної тривоги, ураховуючи те, що його тимчасово було безпідставно в усній формі відсторонено від керування транспортним засобом, останній відразу направився у КП «Камінь-Каширська центральна районна лікарня» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також апелянт звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не є належними та допустимими доказами, адже містять ознаки втручання. На відеозаписах відсутні дата та час, що свідчить про свідоме їх видалення, оскільки працівниками поліції в постановах серії ЕНА №1299001 від 23.01.2024 року, серії ЕНА №1306951 від 25.01.2024 року (обидві скасовано Камінь-Каширським районним судом Волинської області у справах №157/212/24 та №157/1276/24) та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №331026 від 23.01.2024 року зазначено різний час однієї і тієї ж події.

Окрім того, місцевий суд залишив поза увагою той факт, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення п.9.2б ПДР - виконання маневру розвороту без увімкнення покажчика повороту відповідного напрямку, - однак постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за таке правопорушення була скасована, тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», сформульованої Європейським судом з прав людини, недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Плечука О.П., які, кожен зокрема, апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень згаданих статей КпАП України.

Відповідно до диспозиції ст.130 КпАП України адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з вимогами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №331026 від 23.01.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.01.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

- довідкою перевірки на повторність від 23.01.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.6-7)

- відеозаписом з боді-камер працівників поліції (а.с.10).

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з місця події містить ознаки втручання не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Дійсно на відеозаписі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №331026 від 23.01.2024 року щодо ОСОБА_1 , відсутні дата та час зйомки, однак такий відеозапис повно та чітко відтворює хронологію адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Так, на відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ; повідомлення останнього про причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення п.9.2б ПДР; поведінка водія, яка не відповідає дійсності; запитання працівника поліції чи вживав апелянт алкоголь, на що той відповів - «так»; неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі; неодноразові відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Водій не повідомляв поліцейських про те, що прямує до укриття, однак, коли йому було запропоновано проїхати до укриття, що розташоване на території лікарні, останній відмовився, побажавши залишитися у транспортному засобі на місці його зупинки.

Таким чином, доводи апелянта про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в стані крайньої необхідності, адже він прямував до укриття є голослівними, та, на думку апеляційного суду, спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.9.2б ПДР була скасована, а тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, потрібно зауважити, що апелянт застосовує положення доктрини «плодів отруйного дерева» не в аналогічних правовідносинах.

За сталою практикою Верховного суду та ЄСПЛ, доктрина «плодів отруйного дерева» застосовуються судами лише під час дослідження та оцінки доказів. Якщо низка доказів є похідними від доказу, здобутого з істотними порушеннями вимог процесуального закону, то такі докази не можна вважати допустимими. В даній ситуації зупинка транспортного засобу не є доказом, а є, насамперед, обов`язком ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність при розгляді в суді сторони обвинувачення, перейняття судом таких функцій, то вони є необґрунтованими, адже на даний час участь прокурора у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст.130 КпАП України, не передбачена нормами діючого законодавства.

Твердження апеляційної скарги про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його представника, як підстава для скасування рішення суду та закриття провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, адже, як зауважено місцевим судом, доказів існування обставин для відкладення судових засідань апелянт не надав, такі клопотання подавав особисто через канцелярію суду, що свідчить про цілеспрямоване, свідоме затягування судового розгляду з метою закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 січня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.