Справа № 132/42/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, студента 2 курсу ПТУ № 40 м. Хмільник, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області з відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 06.01.2025 надійшов протокол серії ВАД № 677043 від 31.12.2024, із додатками, про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно із протоколом серії ВАД № 677043 від 31.12.2024, громадянин ОСОБА_2 28.12.2024 о 21 год. 30 год. в с. Іванів, вул. Залізнична, 1, перебуваючи в громадському місці порушував громадський порядок, виражався нецензурною лайкою до громадянина ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 ці матеріали передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Після отримання матеріалів, розгляд справи було призначено на 08:50 10.01.2025 та направлено ОСОБА_2 судову повістку на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення.

У вказані день та час ОСОБА_2 до суду не з`явився, відомостей про причини його неявки до суду не надходило. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 08:25 12.02.2025, про що 14.01.2025 надіслано судову повістку ОСОБА_2 на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

У зазначені день та час ОСОБА_2 до суду з`явився із своїм законним представником матір`ю ОСОБА_4 . ОСОБА_2 не визнав своєї вини і стверджував, що ніяких хуліганських дій не вчиняв, нецензурною лайкою не висловлювався. Конфлікт спровокували знайомі потерпілого ОСОБА_3 .

У вказаному судовому засіданні законний представник заявила клопотання про виклик потерпілого. ОСОБА_2 підтримав заявлене клопотання.

Вказане клопотання суддею задоволено, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 09:10 год. 19.02.2025, про що 13.02.2025 надіслано судову повістку ОСОБА_2 і його законному представнику ОСОБА_4 , а також потерпілому ОСОБА_3 і його законному представнику батьку ОСОБА_5 .

У вказані день та час ОСОБА_2 до суду з`явився із своїм законним представником ОСОБА_4 . Також в це судове засідання з`явилась матір ОСОБА_3 ОСОБА_6 . Потерпілий у вказане судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 09:10 год. 05.03.2025.

У вказане судове засідання, призначене на 05.03.2025, з`явились ОСОБА_2 , його законний представник, потерпілий та його законний представник - мати ОСОБА_6 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 додатково пояснив, що у день і час, зазначені у оголошеному протоколі про адміністративне правопорушення, він разом із братом, ОСОБА_7 , повертався від бабусі додому. По дорозі вони вирішили зайти до магазину, щоб випити кави. Біля цього магазину знаходились троє хлопців. ОСОБА_2 зайшов до магазину, а його брат залишився надворі. Коли ж він вийшов, то побачив, як ці хлопці б`ють його брата ОСОБА_7 , після чого кинувся на його захист.

ОСОБА_3 в судовому засіданні розповів, що в день і час зазначені в протоколі, він стояв і розмовляв із друзями, коли повз проходили брати Довгані. ОСОБА_7 нібито навмисне штовхнув одного з товаришів ОСОБА_3 , що призвело до суперечки. Молоді люди почали вимагати пояснень, унаслідок чого між ними розгорівся конфлікт, який переріс у бійку.

При цьому ОСОБА_5 на запитання судді повідомив, що ОСОБА_2 нецензурною лайкою до, після та під час вказаного конфлікту не висловлювався.

Під час судового засідання також було переглянуто відеозапис з мережі Інтернет, який надав ОСОБА_2 , та яким зафіксовано окремі моменти вказаної бійки. З відеозапису вбачається як кілька осіб, зокрема, ОСОБА_3 , наносять удари ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду суддя дійшов такого висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадського порядку, тобто, з об`єктивної сторони хуліганство, полягає у порушенні громадського порядку. Тобто, для кваліфікації дій особи за ст. 173 КУпАП необхідна наявність у цих діях хуліганського мотиву.

Водночас, під час судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, тобто нецензурно лаявся у громадському місці, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Так, у долучених до протоколу документах, зокрема, письмових поясненнях ОСОБА_3 від 29.12.2024, ОСОБА_2 від 28.12.2024, ОСОБА_7 від 28.12.2024 відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Більш того, потерпілий ОСОБА_3 заперечив факт таких висловлювань ОСОБА_2 .

Таким чином, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, щодо висловлювань ОСОБА_2 нецензурною лайкою в громадському місці, не підтверджені доказами.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказом у справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 (справа №560/751/17) зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто, зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 Постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21 січня 2020 року (справа №754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У зв`язку з викладеним, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 173, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. П. Карнаух