П О С Т А Н О В А

Справа № 126/215/25

Провадження № 3/126/367/2025

"06" березня 2025 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області Гуцол В. І.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 225038 від 19.01.2025, 19.01.2025 о 16 год. 35 хв. в с. Баланівка по вул. Дяченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21093 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з допомогою алкотестеру Драгер 6810, проба позитивна 1,39 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав, надав клопотання про закриття провадження у справі. Згідно поданого ним клопотання, 19.01.2025 він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та транспортним засобом не керував, а лише знаходився біля автомобіля. В цей час до нього під`їхали працівники поліції, які почали звинувачувати його в тому, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Всі його пояснення та заперечення, що він не являється водієм транспортного засобу та перебуває у тверезому стані поліцейськими були проігноровані. Оскільки він був тверезий, тому погодився пройти освідуваня за допомогою алкотестера "Драгер", який показав вміст алкоголю. Він не погоджувався з результатами приладу "Драгер", однак працівниками поліції не було роз`яснено йому порядок проходження огляду у медичному закладі та не було доставлено його до найближчого медичного закладу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши адміністративні матеріали, суд дійшов слідуючих висновків.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення документів не встановлено факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ-21093 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В той же час стаття 130 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за знаходження біля автомобіля, або в непрацюючому автомобілі, або на пасажирському сидінні навіть у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, законодавством не встановлена.

Вирішуючи питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 , судом взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, або перебував в стані алкогольного сп`яніння, окрім посилань працівників поліції в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що викладені в протоколі обставини вчиненого правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є водії транспортних засобів, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння.

Однак будь-яких інших даних (пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами) крім протоколу складеного працівниками поліції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та які б спростовували його свідчення, в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В діях ОСОБА_1 не встановлено ознак, які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Вищевикладене свідчить про те, що органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 в справі № 177/525/14 (2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ірландія проти Сполученого Королівства), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Процедура направлення водіїв трансопртних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд) і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 476 (476-2015-п) від 08.07.2015 № 888 (888-2015-п) від 28.10.2015).

Згідно п.2 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння (п.5 Порядку).

Відповідно до п. 6, 7, 8 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні вимоги щодо порядку направлення водіїв на проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння встановлені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, а також ст. 266 КУпАП.

Таким чином, процедура направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння містить чіткі етапи проведення, що закріплені на законодавчому рівні, недотримання яких ставить під сумнів належність доказів, отриманих в результаті її проведення.

Особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження такого огляду у медичному закладі та не було доставлено його до найближчого медичного закладу, чим порушено вимоги 6, 7, 8 Порядку, а також ч.3 ст. 266 КУпАП.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи долучено компакт-диск, однак при перегляді зазначеного компакт-диску встановлено, що компакт-диск не відкривається та не відтворює жодних файлів за допомогою комп`ютерної техніки, оглянути його вміст та інформацію на ньому неможливо, в тому числі і відеозапис проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та подій, які відбувалися 19.01.2025 о 16 год. 35 хв.

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 225038 від 19.01.2025 не знайшли свого підтвердження належними доказами.

В ході судового розгляду в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак, які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відношення до вчиненого, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 не доведена, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. І. Гуцол