Провадження № 3/646/5396/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Серпутько Д.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, направлену з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2024 року на адресу суду з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов матеріал справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 199138, 18.12.2024 о 02 год 21 хв за адресою м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 6/8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz ML400, номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціально технічного приладу газоаналізатора Drager 7510, результат огляду: 0,23 проміле, тест № 562 і з результатом огляду був незгодний, пройшов огляд у КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога, та згідно висновку 3561 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На виклик суду ОСОБА_1 , який повідомлявся про час, місце та дату розгляду справи своєчасно та належним чином, 07.01.2025, 14.01.2025, 31.01.2025, 12.02.2025 та 25.02.2025 у судові засідання не прибув.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Індутним-Шматько Станіславом Миколайовичем неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи. У судове засідання, призначене на 25.02.2025 адвокат Індутний-Шматько С.М. не з`явився, заяв чи клопотань від останнього не надходило.

Крім того, адвокатом Індутним-Шматько С.М. 13.01.2025 та 14.02.2025 подані клопотання про закриття провадження у справі на підставі того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння та у зв`язку з тим, що докази по справі є неналежними та недопустимими, оскільки вони зібрані всупереч нормам КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за відсутності належних правових підстав для закриття провадження у справі, дійшов до наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 18.12.2024 серія ЕПР1 № 199138, убачається, що 18.12.2024 о 02 год 21 хв за адресою м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 6/8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz ML400, номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціально технічного приладу газоаналізатора Drager 7510, результат огляду: 0,23 проміле, тест № 562 і з результатом огляду був незгодний, пройшов огляд у КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога, та згідно висновку № 3561 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяна матеріальна шкода, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9.а ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що наведені у п. 3 та 4 цього ж розділу.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у сукупності, окрім протоколу, вказує додана роздруківка з газоаналізатора Alkotest Drager 7510, у якому зазначено, що стан сп`яніння ОСОБА_1 за результатами проведеного тесту складає 0,23 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому останній зазначив, що з результатами проведеного огляду не згоден; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3561 від 18.12.2024, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведений лікарем КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_2 ; диск із відеозаписом з бодікамер 475498, 471714; довідка ПВ у якій зазначено, що ОСОБА_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ не отримував посвідчення водія; повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП для складання протоколу про адміністративне правопорушення; рапорт від 18.12.2024.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», тест № 562, результат огляду становив 0,23 проміле та у КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога, висновок № 3561 від 18.12.2024 ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, убачається, що об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення (відмова) осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Досліджені обставини, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правил дорожнього руху України свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Такі відомості відеозапису та протоколу, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього саме 18.12.2024 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його представником адвокатом Індутним-Шматько С.М. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з вимогою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування судом доводів представника ОСОБА_1 адвоката Індутного-Шматько С.М. щодо незаконності дій працівників поліції.

Крім того, посилання представника ОСОБА_1 адвоката Індутного-Шматько С.М. на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, зважаючи на те, що відповідно до ст. 266-1 КУпАП його огляд на стан сп`яніння повинен проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Згідно ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Як встановлено, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за адресою м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 6/8 під час керування автомобілем, тобто поза межами території будь-якої військової частини. В процесі спілкування з інспекторами водій на камеру не повідомив та не надавав документів, які б підтверджували те, що він виконує обов`язки військової служби. Також, до суду відповідних документів на підтвердження того, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, не надано.

Слід зазначити, що відсутність посвідчення водія/права керування т/з у ОСОБА_1 , викликає у суду обґрунтований сумнів щодо наявності законної можливості виконання ним військових обов`язків, пов`язаних з керуванням транспортними засобами.

При цьому, ні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його представником адвокатом Індутним-Шматько С.М., не надано до суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

Суд, аналізуючи викладене вище, вважає, що вина водія ОСОБА_1 доведена та повністю знайшла своє підтвердження, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже перебування 18.12.2024 ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, нічим не спростовано, встановлено та підтверджено, між іншим, саме висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3561 від 18.12.2024, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведений лікарем КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає за необхідне постановити рішення на підставі сукупності наявних у справі доказів.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставинами, що характеризують дії ОСОБА_1 , як водія т/з, суд вважає те, що останній раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП (справи: № 646/9680/24, № 639/6975/24, № 644/3601/23).

Таким чином, проаналізувавши усі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за тих фактичних обставин, як вони викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, є доведеною.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, за якою кваліфіковані його дії з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З приводу застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд керується наступним.

Відповідно довідки ПВ ОСОБА_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ не отримував посвідчення водія.

Указом Президії Верховної Ради ПВР УРСР «Про ратифікацію Конвенції про шляховий рух» № 2614-VIII від 25.04.1974 зі змінами та доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971, у редакції від 26.03.2006 ратифіковано Конвенцію про дорожній рух (Відень, 08.11.1968).

Відповідно до п. v) ст. 1 Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968) термін «водій» означає будь-яку особу, яка управляє механічним або іншим транспортним засобом (велосипедом включно).

Враховуючи те, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем та рухався по дорозі, він був учасником дорожнього руху, а тому зобов`язаний керуватись Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові по справі № 702/301/20 від 04.09.2023 звернула увагу на те, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами. Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права).

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка керувала транспортним засобом, однак при цьому не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає приписам диспозиції санкції ч 1 ст. 130 КУпАП, засадам справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти Конвенції про захист прав і основоположних свобод для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), тому, судом під час вирішення питання про позбавлення права керування транспортним засобом особу, яка притягається до адміністративної відповідальності і не має права керування транспортними засобами, врахує також правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладені у постанові від 04.09.2023 року у справі №702/301/20.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Однак, вказана справа не пов`язана з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби, тому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, ч.1 ст.130, 268, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ч. 2 ст. 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Д.Є. Серпутько