Справа №534/2477/23
Провадження №3/534/815/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Комарової Д.Ю., за участю секретаря судового засідання Гончар С.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровоград Кіровоградської області, громадянки України, фізичної особи - підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №397874 від 10.11.2023, згідно якого 10 листопада 2023 року о 10 год. 30 хв. у м. Горішні Плавні по вулиці Добровольського, біля будинку 97 водій автомобіля LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 під час обгону, не переконалась, що водій транспортного засобу ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду по тій самій смузі, має намір повернути ліворуч, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Отже, ОСОБА_1 порушила вимоги п.14.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 та її захисник Шевченко С.М. до суду не з`явились, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник потерпілого та потерпіла у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Представник потерпілої подав клопотання про розгляд справи без їх участі.

Керуючись ч. 2 ст. 268 КУпАП, суд не знайшов перешкод для розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року клопотання захисника Шевченка С.М. про призначення судової автотехнічної експертизи було задоволено та призначено вказану експертизу. Проведення експертизи доручено експерту Полтавського відділення при Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

Від представника потерпілої ОСОБА_2 Більди В.В. 09.10.2024 надійшло клопотання про призначення додаткової судової автотехнічної експертизи, мотивуючи тим, що експерту постановою суду було поставлено лише одне питання, пов`язане з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте, зокрема, не з`ясовано, чи мала ОСОБА_1 технічну можливість уникнути ДТП, чи вбачаються в діянні водія ОСОБА_1 невідповідність з правилами дорожнього руху взагалі, а не п. 14.2.б, чи дозволяла дорожня розмітка та дорожні знаки здійснювати обгін на цій ділянці дороги.

Від представника ОСОБА_1 Шевченка С.М. 27.02.2025 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та відмову у задоволенні клопотання представника потерпілої про призначення повторної судової автотехнічної експертизи, оскільки питання щодо відповідності/невідповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам п.14.2.б ПДР України, що ставилися їй у провину вже досліджені експертом.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, вивчивши висновок експерта, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані у попередніх судових засіданнях, а також клопотання представника ОСОБА_2 про призначення додаткової автотехнічної експертизи дійшов наступного висновку.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП характеризується діями, спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, обов`язковому встановленню підлягає факт порушення учасником дорожнього руху ПДР України та наслідки у формі пошкодження, зокрема, транспортних засобів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР, Правила дорожнього руху).

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За приписами п. 14.2 б Правил дорожнього руху перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 під час обгону, не переконалась, що водій транспортного засобу ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду по тій самій смузі, має намір повернути ліворуч, в результаті чого відбулось зіткнення.

Таким чином, у протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухались по тій самій смузі: ОСОБА_2 попереду, ОСОБА_1 позаду. Проте, це не відповідає обставинам справи, які встановлені судом на підставі таких доказів як висновок експерта, пояснення учасників пригоди та відео, долученого до протоколу.

Судом встановлено, що 10 листопада 2023 року о 10 год. 30 хв. у м. Горішні Плавні по вулиці Добровольського, біля будинку 97, сталася ДТП за участю водія автомобіля LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та водія транспортного засобу ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ..

Згідно висновку експерта від 07 червня 2024 року № 420 встановлено, що автомобіль ВАЗ-21099 почав змінювати напрямок руху ліворуч, коли автомобіль LEXUS ES 350 вже знаходився на зустрічній смузі руху в стадії обгону за межами габаритної ширини автомобіля ВАЗ-210099, отже в такій дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля ВАЗ-21099, ОСОБА_2 повинна була перед зміною напрямку руху переконатися, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за нею, не розпочав обгін.

Іншими словами, водій автомобіля ВАЗ-21099, ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до наступних вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.10.1., згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, що починає рух, перестроювання або змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти повороти транспортного засобу на перехрестях, поза ними і коли транспортний засіб з`їжджає на прилеглу територію або розвертається, а також будь-який інший маневр, пов`язаний хоча б із незначною зміною напрямку руху.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21099, ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху, виконання маневру ліворуч, за наявності транспортного засобу, який знаходився в стадії обгону за межами габаритної ширини керованого ОСОБА_2 автомобіля, повинна була впевнитися в безпеці виконання маневру. В такому разі технічна можливість уникнути пригоди з боку водія автомобіля ВАЗ-21099, ОСОБА_2 , незалежно від дій іншого учасника пригоди, полягала у виконанні нею ( ОСОБА_2 ) вказаних вище вимог ПДР, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру (в матеріалах адміністративного правопорушення 534/2477/23 відсутні відомості про причини технічного характеру, які перешкоджали водію автомобіля ВАЗ-21099, ОСОБА_2 перед маневруванням переконатися в безпеці виконання маневру).

Оскільки водій автомобіля «ВАЗ-21099», ОСОБА_2 мала технічну можливість уникнути зіткнення, то її дії не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Відповідно до п. 14.2. б Правил дорожнього руху України, в яких вказано, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч», варто зазначити, що вимогами вказаного пункту повинен керуватися водій, який рухається по тій самій смузі.

В даній же дорожній ситуації автомобіль LEXUS ES 350 рухався по зустрічній смузі руху, а автомобіль ВАЗ-21099 змінив напрямок руху ліворуч в бік смуги руху автомобіля LEXUS ES 350. По цій причині з урахуванням наданих на дослідження матеріалів та даних технічної оцінки дій водія автомобіля LEXUS ES 350, ОСОБА_1 , її дії не можуть оцінюватися як дії, які не відповідали вимогам п.14.2. б «Правил дорожнього руху України», а відтак і визначення технічної можливості уникнути пригоди шляхом виконання вимог п.14.2. б Правил дорожнього руху України та встановлення причинного зв`язку між діями водія автомобіля LEXUS ES 350, ОСОБА_1 і подією ДТП у відповідності з вимогами п.12.4. б Правил дорожнього руху України позбавлено логічного сенсу.

З технічної точки зору в даній дорожній ситуації водій автомобіля LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 невідповідностей із вимогами п.14.2 б ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

З технічної точки зору в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-21099, ОСОБА_2 мала технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , шляхом виконання нею вимог п. 10.1 ПДР України.

Експертиза проводилась судовим експертом сектору автотехнічних та автотоварознавчих досліджень Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», який має вищу технічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», 5-й кваліфікаційним клас судового експерта за спеціальностями10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» та стаж експертної роботи з 2005 року, а відтак у суду відсутні сумніви щодо кваліфікації експерта.

Крім того, експерт Кирилишен О.М. попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, що підтверджується його підписом, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів зроблений експертом висновок.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином поставлення на дослідження експерта додаткових питань, про які просить представник Коробченко М.А. у своєму клопотанні, та які не пов`язані з обвинуваченням ОСОБА_1 , є виходом за межі компетенції суду, а відтак клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Більди В.В. не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи і не може бути єдиним доказом винуватості особи.

Виходячи з висновку експерта судової автотехнічної експертизи від 07 червня 2024 року №420, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі.

Відеозапис події повністю узгоджується з висновком експерта, зокрема з нього вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перебував на смузі зустрічного руху задовго до початку маневру ОСОБА_2 , оскільки вже здійснював обгон двох машин позаду автомобіля ОСОБА_2 .

Таким чином, при наявності саме такої сукупності обставин, які є істотними для прийняття рішення, суд не має достатніх підстав для визнання, поза розумним сумнівом, винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи відсутні достатні докази підтвердження вини ОСОБА_1 та порушень нею п. 14.2б Правил дорожнього руху, які б знаходились у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що на переконання суду можуть лише свідчити про недоведеність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 283 - 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Більди Валентина Валентиновича про призначення додаткової судової автотехнічної експертизи відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, стосовно якої її винесено.

Суддя Д.Ю. Комарова

Особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 03 березня 2025 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.