печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Гридасова А.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Наіональної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Біоімплант» Міністрерства охорони здоров`я України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання копрупції», суб`єктом відповідальності за правопоршення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання копрупції» 29.01.2024 року о 18 год. 20 хв. подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2021 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, на суму 549 656, 90 грн., чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на номер мобільного телефону зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, на підвердження в матеріалах справи міститься довідка про успішну доставку смс-повідомлення, про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Захисниками ОСОБА_1 - адвокатом Журавель В.О. та адвокатом Мостовою І.О. на адресу суду подано ряд клопотань про відкладення розгляду справи на судові засідання, які були призначені 21.10.2024 року, 28.10.2024 року, 03.12.2024 року, 18.12.2024 року, що в свою чергу може свідчити про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Недотримання строків розгляду, зокрема, справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 , якому об`єктивно надавалась можливість особисто надати пояснення у справі, чим він не скористався, свідчить про зловживання процесуальними правами та неналежне виконання процесуальних обов`язків, що очевидно, спрямовані на затягування розгляду справи та уникнення відповідальності особою.

З урахуванням завдань КУпАП, з метою дотримання строків розгляду справи, враховуючи, що в цій справі закінчується строк накладення адміністративного стягнення у разі визнання особи винуватою, за встановленої процесуальної поведінки ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Одночасно з тим, адвокат Журавель В.О. надіслав на адресу суду письмові пояснення датовані 23.12.2024 року, у яких просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор надав суду висновок в порядку ч.1 ст. 250 КУпАП в якому просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання копрупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та службовою особою, яка згідно з приміткою до ст. 51-3 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 45 Закону та приміткою до ст.172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та, відповідно, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Окрім того, судом встановлено, що 29.01.2024 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов?язків з проведення перевірок від 08.03.2024 року уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції - головним спеціалістом п?ятого відділу Управління проведення повних перевірок ОСОБА_2 проведено повну перевірку декларації, яка згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 51-3 Закону полягала у з?ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів.

Перевіркою встановлено недостовірність внесених відомостей на загальну суму 549 659, 90 гривень.

За результатами вказаної перевірки Національне агентство з питань запобігання корупції склало обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов?язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено адміністративну відповідальність, який затверджено заступником Голови Національного агентства 26.07.2024 року. ОСОБА_3 не зазначив відомостей про своє фінансове зобов?язання у вигляді заборгованості за договором позики перед громадянином України ОСОБА_4 у розмірі 568 658, 80 грн.

Зокрема, зі змісту рішення Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 752/10597/19-ц встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 01.06.2016 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти у позику в розмірі 7 800 Євро, що еквівалентно згідно з курсом НБУ 206 785,02 грн., на умовах повернення зазначеної суми до 25.06.2016. У визначений строк грошові кошти повернуто не було і, як наслідок, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, включаючи штрафні санкції 5% від суми боргу за 13 650 Євро, що еквівалентно згідно з курсом НБУ 361 873,78 гривні. Вказаним рішенням позов було задоволено. Приватним виконавцем Ліліцьким Р.В. 21.05.2021 року відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2020 № 752/10597/19-ц.

ОСОБА_5 у своїх пояснення від 17.05.2024 пояснив, що про наявність судового рішення у справі № 752/10597/19-ц йому відомо не було, постанови про відкриття виконавчого провадження №65535490 він не отримував, відповідно не знав про наявність згаданого фінансового зобов?язання перед ОСОБА_4 .

Одночасно з тим, після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_6 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується квитанцією №526 від 21.05.2021. Також після відкриття виконавчого провадження з рахунків ОСОБА_7 були частково стягнуті кошти та ПД № 529 від 07.06.2021 в сумі 3 001, 90 грн було перераховано

стягувачу.

На адресу ДП «Біомплант» 10.06.2021 було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 10.06.2021, яка була отримана підприємством в особі директора ОСОБА_3 , що підтверджується квитанцією ДП «УКРПОШТА» № 86.

Крім того, обізнаність ОСОБА_1 підтверджується добровільною сплатою ним боргу (меморіальні ордери № 2PL956514 25.11.2021 на суму 6 000 грн., № 2PL204074 від 21.12.2021 на суму 5 000 грн, № 2PL138324 від 29.12.2021 на суму 5 000 грн).

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 13 «Фінансові зобов?язання декларації» мав зазначити у полі «Розмір зобов?язання за позикою станом на початок звітного періоду» - 568 658, 80 грн, у полі «Розмір сплачених у звітному періоді коштів у рахунок основної суми боргу за позикою» - 19 001, 90 грн, у полі «Розмір зобов?язання на кінець звітного періоду» - 549 656, 90 гривні.

Проте ОСОБА_3 у своїй декларації зазначив відомості, що відрізняються від достовірних на суму 549 656, 90 грн, чим не дотримався вимог п.9 ч. 1 статті 46 Закону.

Відповідно до форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка затверджена наказом Національного агентства від 23.07.2021 № 449/21, на початку заповнення декларації суб?єкт декларування ознайомлюється з Правилами заповнення форми декларації, після чого проставляється відповідна відмітка.

Після заповнення всіх розділів декларації суб?єкт декларування ознайомлюється із внесеними до неї відомостями та проставляє відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подає декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Згідно з частиною четвертою статті 45 Закону (у редакції від 30.12.2023) упродовж 30 днів після подання декларації суб?єкт декларування має право подати виплавлену декларацію.

ОСОБА_1 при поданні декларації підтвердив достовірність вказаних відомостей, правом подати виправлену декларацію не скористався та не направив листа з поясненнями причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправлення декларації у зазначений термін.

При вирішенні питання стосовно визначення неточних або недостовірних відомостей враховано положення п. 2 розділу І Порядку та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 29.01.2024 (на дату подання декларації) становив 3 028 гривень.

Диспозицією ч .4 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 3 примітки до ст. 172-6 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 у декларації зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2023 рік, на суму 549 656, 90 грн, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № 856 від 12.09.2024, в якому безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, та доданими до нього матеріалами, зокрема, копією декларації, довідкою від 10.07.2024 №279/24 Національного агентства з питань запобігання корупції, яка складена за результатами повної перевірки щорічної декларації ОСОБА_1 за 2021 рік, та у якій вказується, що недостовірні відомості, зазначені у декларації, відрізняються від достовірних, обґрунтованим висновком щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення від 26.07.2024 року складеним уповноваженою особою НАЗК ОСОБА_8 , наказом Міністерства охорони здоров`я України №58-0 від 29.08.2019 про призначення ОСОБА_3 на посаду директора Дердавного підприємства «Біоімплант» Міністерства охорони здоров`я України, контрактом №18, статутом Державного підприємства «Біоімплант» Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП вчинені службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, мають право складати уповноважені на те посадові особи Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

Суд не бере до уваги клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката Журавель В.О. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу зазначеного правопорушення, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, а ряд клопотань про відкладення розгляду справи, суд розцінює як свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Таким чином, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП вірно, протокол складено у відповідності до вимог законодавства, а вина особи безумовно, "поза розумним сумнівом", доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі і повністю встановлена під час судового розгляду.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставина, що пом`якшує відповідальність правопорушника - щире каяття.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, відсутні.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП , судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч.1 ст.172-6, 280, 283-285,287 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.М. Гридасова