Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 серпня 2024 року о 11 год. 20 хв. на вул. Сільській у с. Струмівка, керував автомобілем марки «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, підвищена жвавість ходи, мовлення. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність, необґрунтованість через порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує що його було визнано винуватим на підставі завідомо недопустимих доказів. Відомості про причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, що зазначена у рапорті поліцейського та озвучена вголос поліцейським на відеозаписі нагрудної камери поліцейського між собою різняться. Тоді як у матеріалах справи відсутні будь-які докази реального існування інформації, що свідчила б про його причетність до вчинення будь-якого адміністративного чи кримінального правопорушення, що у відповідності до доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то усі похідні докази є недопустимими. Тому вважає, що не зобов`язаний був виконувати жодних вимог поліцейських, а усі складені стосовно нього процесуальні документи не є належними та допустимими доказами його вини. Відеозйомка не була безперервною, а для проходження огляду його було направлено у неіснуючий медичний заклад КП «ВОЦТЗ». Ураховуючи вищевикладене, стверджує, що судом першої інстанції його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі завідомо недопустимих доказів, що з точки зору національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини є недопустимим. У зв`язку із цим, просить постанову судді Луцького міськрайонного суду від 31 жовтня 2024 року у даній справі скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у Волинському апеляційному суді, що стверджується телефонограмою від 03 лютого 2025 року за № 35, складеною секретарем судового засідання відділу забезпечення судової палати з розгляду кримінальних справи Ольгою ТАРНОВСЬКОЮ, на розгляд даної справи не з`явився, що не є перешкодою для її апеляційного розгляду.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу під його керуванням, а відтак і вимоги поліцейського щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння та визнання усіх наявних у дані справі доказів неналежними та недопустимими, в аспекті доктрини «плодів отруєного дерева», є безпідставними, з огляду на таке.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон) поліцейський може зупинити транспортні засоби, у тому числі, у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як стверджується матеріалами справи, у тому числі, рапортом поліцейського та відеозаписом з бодікамери поліцейського, за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський дійсно поцікавився його вагою, оскільки на даній ділянці проїзної часини дороги установлений дорожній знак «Рух вантажних автомобілів заборонено» а, у подальшому, повідомив про необхідність у проведенні поверхневої перевірки через можливу його причетність до вчинення кримінального правопорушення, оскільки у тій місцевості, звідки він виїжджав, дуже поширене розповсюдження наркотичних засобів, через що систематично скаржаться громадяни та інформують про це поліцейських.

За таких обставин, у цьому конкретному випадку, стверджувати про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , підстав немає. Більше того, слід зазначити, що при проведенні огляду його автомобіля поліцейським, було виявлено білий згорток з речовиною у ньому невідомого походження, який перший вирвав з рук поліцейського, а його вміст висипав на землю.

Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

У відповідності до п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного сп`яніння є, зокрема, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 Розділу ІІІ цієї Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 115404 від 21 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , у якому зафіксовано наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: почервоніння обличчя, підвищена жвавість ходи, мовлення, а також відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку чим порушено вимоги п. 2.5 ПДР; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24серпня 2024 року до КП «ВОЦТЗ», у якому зафіксовані ознаки такого стану, а також відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно довідки ВП № 3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, відповідно до інформаційної підсистеми «ГСЦ водійське посвідчення» інформаційно-комунікаційної підсистеми інформаційного порталу Національної поліції України наявна інформація щодо отримання гр. ОСОБА_1 посвідчення водія.

Твердження останнього про його направлення до неіснуючого медичного закладу будь-якого впливу на законність оскаржуваної ним постанови судді немає, так як в усному порядку поліцейський озвучив йому вимогу у проходженні огляду у медичному закладі, без конкретизації його назви, від проходження якого ОСОБА_1 категорично відмовився.

Положеннями ст. 40 Закону визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, якийзначиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення та, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у даній справі.

Зазначений відеозапис є достатньо тривалим та повним, відтворює обставини даної події, починаючи із моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до моменту складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак, є належним та допустимим доказом у підтвердження вчиненого ним правопорушення, тому підставно взятий до уваги судом. Стверджуючи про його недопустимість як доказу, ОСОБА_1 , водночас, не заперечує достовірність відображених на ньому подій, а також своєї присутності на ньому, доказів його монтажу суду також надано не було.

Тому, постанова судді є цілком законною та обґрунтованою, а її висновки підтверджуються сукупністю зібраних доказів, які є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, установлених судом.

Відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції стосовно нього без зміни.

Поміж тим, слід зазначити, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як стверджується резолютивною частиною постанови судді, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить вказівки всіма видами, то резолютивну частину рішення судді першої інстанції слід викласти у точній відповідності до КУпАП, не змінюючи та не скасовуючи його по суті.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року стосовно нього без зміни.

Вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: