Справа № 333/44/25
Провадження № 3/333/499/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., за участю: секретаря судового засідання Марченко В.С., прокурора Запорізької обласної прокуратури Ляленко О.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від старшого оперуповноваженого управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітана поліції Маслової О.Ю. відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Кислицьке Василівського району Запорізької області, громадянки України, працює на посаді землевпорядника виконавчого апарату Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч.1 та ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням голови Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області від 31.12.2020 року №85-к ОСОБА_1 було переведено на посаду спеціаліста І категорії землевпорядника виконавчого апарату Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області з 01.01.2021 року, 14 ранг, 7 категорія посадової особи місцевого самоврядування.

Таким чином, спеціаліст І категорії землевпорядник виконавчого апарату Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_1 , відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У відповідності до абз.2 п.2 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Пунктом 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік та 2022 рік, в термін не пізніше 31 січня 2024 року.

Водночас, встановлено, що згідно з послідовністю дій користувача реєстру НАЗК та відомостями Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подала за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 щорічні декларації за 2021 та 2022 р.р., шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua лише 14.02.2024 року, що є порушенням вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, спеціаліст І категорії землевпорядник виконавчого апарату Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_2 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до ст.172-6 КУпАП та суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, у порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік та 2022 рік.

Після роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнала повністю, пояснивши, що вона дійсно з 01.01.2021 року займає посаду спеціаліста І категорії землевпорядника виконавчого апарату Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області. Після повномасштабного вторгнення російської федерації вона до 19.06.2023 року залишалася за місцем свого проживання фактично на тимчасово окупованій території. У подальшому, вказаного числа разом із донькою, чоловіком та онуками перебралися до м. Запоріжжя фактично по замінованій місцевості, так як пунктів перетину вже не було в районі м. Василівка, Запорізької області. Пройшли фільтрацію та спочатку проживали на вул. Арктичній, а з серпня 2023 року по вул. Балка Поповка. Вийшли вони з тимчасово окупованої території лише з двома сумками, все інше майно залишилося за колишнім місцем мешкання. Вона не має особистого комп`ютера та ноутбука, не бачила зміни у законодавстві, що їй необхідно було до 31.01.2024 року подати декларації за 2021 та 2022 роки.

14.02.2024 року їй подзвонили з роботи і зазначили, що вона пропустила вказані строки. Після цього, вона попрохала доньку, яка їй замовила ключ з ЕЦП та донька в той же день з іі участю заповнила її декларації за 2021 та 2022 р.р. за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Весь цей час, починаючи з весни 2022 року вона вважається як така, що перебуває «у простою». Їй виплачували зменшену заробітну плату, приблизно 3200 грн. лише до першого кварталу 2024 року (включно). На цей час вона з посади землевпорядника не звільнилася, але їй вже не виплачують жодної заробітної плати, вона отримує лише щомісячну державну допомогу як ВПО 850 грн. У скоєному щиро розкаюється.

У судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Ляленко О.Л. просила суд визнати ОСОБА_1 винуватою у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбачений санкцією відповідної статті (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян).

Суддя, опитавши ОСОБА_1 , вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області ДСР Національної поліції України, дійшов до такого.

10.11.2025 року з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області ДСР Національної поліції України до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли два протокола про вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст.172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 (справи: №333/44/25 (провадження №3/333/499/25) та №333/45/25 (провадження №3/333/400/25).

03.02.2025 року під час судового розгляду вказані справи були об`єднані в одне провадження під єдиним номером: №333/44/25.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідків, а також іншими документами.

Вимоги ст.252 КУпАП передбачають, що орган (посадова особа), оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні, вина останньої у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП України, на думку судді, повністю підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, а саме:

- даними, встановленими протоколами про адміністративне правопорушення № 1 та №2 від 02.01.2025 року, згідно яких встановлено час, дата та місце скоєння адміністративного правопорушення. Вказані протоколи були складені старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Масловою О.Ю., тобто уповноваженою особою, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП. Вони відповідають вимогам чинного законодавства України, та у судове засідання не були надані рішення суду про визнання дій працівників Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області ДСР Національної поліції України під час складання зазначених протоколів неправомірними;

- даними щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік ОСОБА_1 , яка була подана 14.02.2024 року о 09 год. 09 хв.;

- даними щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік ОСОБА_1 , яка була подана 14.02.2024 року о 09 год. 12 хв.;

- даними повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.11.2024 року щодо можливого порушення ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства;

- даними повідомлення секретаря Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області Лукашук Т. від 04.10.2024 року щодо неподання ОСОБА_1 за 2021 рік щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- даними повідомлення секретаря Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області Лукашук Т. від 04.10.2024 року щодо неподання ОСОБА_1 за 2022 рік щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- розпорядженням голови Степногірської селищної ради №85-к від 31.12.2020 року про прийняття з 01.01.2021 року ОСОБА_1 на посаду спеціаліста І категорії землевпорядника відділу з питань економічного і агропромислового розвитку, комунальної власності та земельних відносин Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області;

- попередженням про встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про засади запобігання і протидії корупції» обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та її проходженням від 04.01.2021 року, підписане ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, а також це діяння має бути без поважних причин.

Відповідно до листа ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Поважних причин у ОСОБА_1 не подати до 31.01.2024 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 р.р., під час судового розгляду встановлено не було.

Таким чином, суддя вважає встановленим, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування та суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням вимог п.п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» до 31.01.2024 року без поважних причин не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 р.р. за формою, що визначається Національним агентством.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 маються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до ст. 172-6 КУпАП положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суддя визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Суд, вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника: раніше до адміністративної відповідальності не притягався, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його майновий стан, визнання вини у вчиненому.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. За правилами ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя враховує, те що ОСОБА_1 подала щорічні декларації за 2021 та 2022 р.р. несвоєчасно, а саме: на 14 днів пізніше встановленого законом строку, фактично її дії не призвели до суттєвих негативних наслідків. ОСОБА_1 дійсно щиро розкаюється, що випливає з її поведінки під час судового розгляду.

Також, враховую, що фактично ОСОБА_1 з серпня 2023 року є внутрішньо переміщеною особою, у м. Запоріжжі вона винаймає житло, зі свого постійного місця проживання (на цей час тимчасово окупованою території) ОСОБА_1 не вивезла жодного майна. Згідно даних, отриманих судом, ОСОБА_1 впродовж 2024 року у першому кварталі отримувала зарплату, розміром 3 200 грн. та щомісячну державну допомогу як внутрішньо переміщена особа у розмірі 2000 грн., а за 2-4 квартали лише вказану допомогу.

Згідно санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004усправі № 1-33/2004.

Так, приймаючи рішення по справі, суд враховує правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Бакланов проти росії» (09.06.2005 року) та у справі «Фрізен проти росії» (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Крім того, суд приймає до уваги правові позиції висловлені у справі «Ісмайлов проти росії» (п.38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

На переконання суду, застосування такого виду стягнення як штраф, навіть мінімальний стосовно ОСОБА_1 з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, буде надмірним тягарем для останньої, та не буде відповідати вимогам ст. 7 КУпАП.

На думку судді характер вчиненого правопорушення; обставини, при яких було вчинене адміністративне правопорушення; нетривалий пропущений строк на подачу щорічних декларацій за 2021 та 2022 р.р.; факт усунення порушення - подачі вказаних декларацій відразу після повідомлення про це порушення; дані про особу ОСОБА_1 ; обставину, що пом`якшує її відповідальність (щире розкаяння); відсутність обтяжуючих обставин вчиненого правопорушення та суттєвих наслідків від порушення; відсутність фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у минулому, свідчать про малозначність вчиненого останньою правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Таке рішення, вважаю в даному випадку буде мати достатній профілактичний вплив і дозволить запобігти вчиненню ОСОБА_1 в подальшому правопорушень, а також засвідчить невідворотність реагування на кожне правопорушення та не буде становити надмірний тягар для неї.

Відповідно до ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 33, 172-6, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись стосовно неї усним зауваженням.

Провадження в об`єднанні справі №333/44/25 - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод