Справа № 177/447/25
Провадження № 3/177/208/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красіно Криворізького району Дніпропетровської області, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_1 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.02.2025 о 10 год. 28 хв. порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_2 , не отримавши права керування транспортними засобами. Оскільки на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 виповнилося 15 років, тому до відповідальності притягається його мати ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала викладених у протоколі обставин. Пояснила, що син без дозволу взяв автомобіль, не маючи права керування траснпортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Із сином проведено профілактичну бесіду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умовами настання адміністративної відповідальності за невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, є вчинення їх дітьми правопорушення, передбаченого КУпАП, тобто обов`язковим під час здійснення кваліфікації правопорушення є посилання на відповідну статтю КУпАП, за якою можлива кваліфікація дій неповнолітнього.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинення інкримінованого їй правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 647739 від 15.02.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 ; паспорт ОСОБА_1 ; письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_1 , опитаного в присутності законного представника матері ОСОБА_1 , який пояснив, що 14.02.2025 з дозволу мами залишився на ночівлю у бабусі, вранці його дядько ОСОБА_2 попросив відвести капусту зі складу до будинку, на що той погодився та сів за кермо ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_2 , припаркованої на подвір`ї; паспорт № НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рапорт; довідку за даними з Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру МВС України від 15.02.2025, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував; відомості щодо транспортного засобу марки ВАЗ-2101, р/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 ; фототаблиця.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.1 а) ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Порушення даного пункту ПДР України тягне за собою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Наявний обсяг доказів та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини свідчать про допущення ОСОБА_1 , порушення п. 2.1 а) ПДР України, а відтак, доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом також встановлено, що на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 досяг п`ятнадцятирічного віку, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_3 , а тому, у розумінні ст. 12 КУпАП, він не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали справи та дійшов висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за ознаками керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Однак, враховуючи, що він не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки не досяг віку, із якого настає адміністративна відповідальність, тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для притягнення його матері ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, адже під час судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, враховується, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Обираючи вид і міру стягнення, суд керується положеннями ст. 33 КУпАП, а тому враховує особу ОСОБА_1 , дані про її майновий та сімейний стан, ступінь її вини, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, відсутність обтяжуючих, тому приходить до висновку про необхідність призначення стягнення в межах санкції статті, яке буде необхідне і достатнє для виховання особи, яка притягається до адміністративно відповідальності та запобіганню вчиненню нових правопорушень, у виді штрафу.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення в разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 24, 26, 40-1, ч. 3 ст. 184, 283-285, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: