Справа 688/692/25
№ 3/688/208/25
Постанова

Іменем України

06 березня 2025 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П., за участі секретаря судового засідання Кулеші Л.М., особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Гриба Ю.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодружену, непрацюючу, утримуючу двоє неповнолітніх дітей, паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №415104 від 06.02.2025 ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя доньки, внаслідок чого 20.01.2025 під час перевірки ССД Судилківської сільської ради умов проживання сім`ї в с. Поляни Шепетівського району виявлено, що ОСОБА_1 знаходиться в нетверезому стані, в будинку антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, дитина брудна. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.184 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №415105 від 06.02.2025 ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя сина, внаслідок чого 20.01.2025 під час перевірки ССД Судилківської сільської ради умов проживання сім`ї в с. Поляни Шепетівського району виявлено, що ОСОБА_1 знаходиться в нетверезому стані, в будинку антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, дитина брудна. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, суду пояснила, що вона народилася та проживає в с. Майдан-Лабунь Шепетівського району Хмельницької області. З 2002 по 2022 рік перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , з яким у них народилося двоє дітей. Оскільки в зареєстрованому шлюбі не перебували, а ОСОБА_4 відмовився зареєструвати народження дітей за спільною заявою, відомості про батька у актових записах про народження дітей були записані з її слів. ОСОБА_4 залишив її з дітьми та перейшов проживати до своїх батьків в с. Поляни Шепетівського району Хмельницької області, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, дітьми не цікавився. В подальшому був призваний на військову службу по мобілізації. Восени 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи у відпустці, запропонував відновити стосунки, але проживати у нього в с. Поляни, на що вона погодилася. На його пропозицію вони разом звернулися до органу РАГС, де за його заявою були внесені відомості щодо батька дітей та видані нові свідоцтва про народження дітей. ОСОБА_4 , маючи намір ухилитися від військової служби, оскільки у них є дитина з інвалідністю, запропонував їй добровільно відмовитись від дітей, на що вона відмовилася. В січні 2025 року, дати не пам`ятає, їй зателефонував ОСОБА_4 та наказав, щоб вона негайно зібрала речі та разом з дітьми залишила будинок батьків. У неї не було грошей, щоб переїхати в с. Майдан-Лабунь, де у неї є власний будинок, а також проживає мати, тому зв`язалася із сестрою цивільного чоловіка, яка перебуває на заробітках у Польщі, котра дозволила їй скористатися належним їй будинком у с. Поляни. В будинку ніхто не проживає тривалий час, там ведуться ремонтні роботи, не має належних умов для проживання, однак через безвихідну ситуацію, вона скористалася вказаним будинком. Коли приїхали працівники з соціальної служби, вона сильно злякалася, бо вони грюкали в двері та вікна, розхвилювалася, однак в стані алкогольного сп`яніння не перебувала. У неї без її згоди забрали дітей. На даний час вона проживає в с. Майдан-Лабунь, у власному будинку із дітьми, до них приходили працівники соціальної служби за місцем проживання та встановили, що у будинку належні умови для проживання дітей. Просила провадження у справі закрити.

Захисник Гриб Ю.П. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях ознак адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 опинилася у скрутному становищі, будинок, у якому вона тимчасово знаходилася їй не належить і не є місцем проживання ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей, вона вимушено перебувала в чужому будинку з дітьми, в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення інкримінованого їй правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП з огляду на таке.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення, у якому крім іншого зазначають відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Диспозиція ч.2 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Дана норма є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки особи.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП необхідно встановити наявність в діях особи ознак складу даного правопорушення: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини, що складаються в процесі реалізації конституційних прав неповнолітнього, передбачених законодавством.

З об`єктивної сторони правопорушення полягає у бездіяльності батьків, тобто в тому що вони не виконують або неналежним чином виконують свої обов`язки щодо виховання та навчання дітей: не дбають про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для здобуття ними освіти, успішного навчання в школі тощо.

Отже, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважається не будь-яка дія, а тих обов`язків, які чітко передбачені законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч.1) Ухилення від виконання батьківських обов`язків це психічне ставлення батьків до власної протиправної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, що виражається у формі умислу чи необережності. Відповідальність настає, якщо батьки розуміли, могли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки й керувати ними, якщо вони мали юридичну і фактичну можливість.

У протоколах зазначено, що ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітніх ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя доньки та сина, внаслідок чого 20.01.2025 року під час перевірки ССД Судилківської сільської ради умов проживання сім`ї в с. Поляни Шепетівського району виявлено, що ОСОБА_1 знаходиться в нетверезому стані, в будинку антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, дитина брудна. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Отже суть викладеного у протоколі адміністративного правопорушення не відповідає кваліфікації адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, оскільки у ньому не міститься відомостей про свідоме нехтування ОСОБА_1 своїми обов`язками, не долучено до справи відповідних доказів, не з`ясовано дійсне місце проживання ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей, не перевірено її пояснення щодо причин та періоду її перебування у даному будинку

Пояснення ОСОБА_1 про те, що вона з дітьми опинилася у скрутній життєвій ситуації підтверджується поясненнями свідків, які допитані в судовому засіданні.

Керівник служби у справах дітей ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 20.01.2025 зателефонувала сестра батька дітей, повідомила, що діти не прийшли в школу, а їх мама вживає алкоголь. При обстеженні умов проживання в будинку в с. Поляни Шепетівського району було виявлено відсутність продуктів харчування, відсутність білизни, в будинку брудно. Мати не пояснювала, що вона має постійне місце проживання, а тому дітей було поміщено в лікарню, а потім передали сестрі батька дітей, з якою у дітей склалися гарні стосунки. Пояснила, що ОСОБА_1 у них на обліку не перебувала.

Спеціаліст соціальної служби ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що 20.01.2025 працівники ССД Судилківської сільської ради під час перевірки умов проживання сім`ї в с. Поляни Шепетівського району виявили, що в будинку де знаходилась ОСОБА_1 з дітьми, були антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, відсутні ліжка. Дітей забрали в лікарню, згодом дітей передали сестрі їх батька, в подальшому матір дітей ОСОБА_1 забрала дітей. ОСОБА_1 пояснювала, що будинок їй не належить, вона знаходиться тут тимчасово, має власне житло у с. Майдан-Лабунь.

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . Її донька ОСОБА_1 проживає з дітьми в с. Майдан-Лабунь у будинку, що належить донці. В будинку створені всі умови, необхідні для дітей, у них є велике господарство, мають багато консервації, інших продуктів харчування в т.ч. м`ясо.

Суд зазначає, що сім`я, що перебуває у складних життєвих ситуація ситуаціях, це сім'я, яка втратила свої виховні можливості через виникнення таких умов, що порушують нормальну життєдіяльність одного або кількох членів сім`ї, наслідки яких вони не можуть подолати самостійно.

Суд встановив, що ОСОБА_1 дійсно перебувала у складній життєвій ситуації. З будинку, де вона проживала з осені 2024 року, її вигнав чоловік, у неї не було коштів, щоб повернутися додому у власний будинок. З настанням вечора змушена була залишитися з дозволу власника у чужому будинку, в якому відсутні умови для проживання.

Суд зауважує, що працівники Служби у справах дітей, обов`язком яких є в т.ч. виявлення сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах або мають найвищий ризик потрапляння в такі обставини та здійснення соціального супроводу таких сімей, не виконали своїх безпосередніх обов`язків. Виявивши, що ОСОБА_1 самостійно не може подолати обставини в яких опинилася, не надали сім`ї ОСОБА_1 соціальної підтримки, не сприяли подоланню сім`єю складних життєвих обставин, як-то допомоги у переїзді до постійного місця проживання. Натомість протиправно без відповідного рішення органу опіки та піклування чи суду, відібрали у ОСОБА_1 дітей та передали їх сестрі батька дітей.

Суд зауважує, що відібрання дитини від батьків це форма втручання у сімейне життя, яку застосовують національні органи для того, щоб забезпечити найкращі інтереси дитини. Кожна ситуація розлучення дітей з батьками потребує дотримання вимог законності, легітимної мети та пропорційності, а також забезпечення процесуальних гарантій для батьків під час розгляду цього питання. Застосування цього заходу задля захисту дітей, як вразливих категорій, не повинно призводити до свавільного втручання в сімейне життя.

Частина ст. 170 СК України передбачає, що відібрання дитини здійснюється на підставі рішення суду. У випадках звернення до суду із позовною заявою про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування попередньо встановлює підстави, що потребують застосування цієї форми втручання у сімейне життя. Роль національних судів полягає у забезпеченні гарантій для батьків від недопущення свавільного втручання у сімейне життя. При наявності безпосередньої загрози для життя або здоров`я дитини, на підставі рішення органу опіки та піклування або прокурора, провадиться негайне відібрання дитини. Це є окремою формою втручання в сімейне життя, що передбачено ч. 2 ст. 170 СК України.

Специфікою негайного відібрання дитини є його здійснення без рішення суду, що вимагає від уповноважених органів особливої ретельності щодо встановлення небезпеки. Гарантії ст. 8 ЄКПЛ щодо права на повагу до сімейного життя передбачають, що втручання державних органів може мати місце у випадках, коли воно здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві та переслідує легітимну мету. ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що важливою складовою сімейного життя є право жити разом. У ситуаціях, коли національними органами ухвалюються рішення, що призводять до неможливості спільного проживання батьків та дітей та вільного здійснення сімейного життя, повинні зважуватися найкращі інтереси дитини.

Проблему з точки зору пропорційності втручання в сімейне життя становить не саме рішення про відібрання дитини та поміщення її під публічну опіку, а спосіб здійснення такого рішення та обмеження, які накладаються на батьків у можливостях здійснення своїх батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії працівників Служби у справах дітей, які протиправно, не у встановленому порядку відібрали дітей у ОСОБА_1 порушують принцип пропорційності втручання у сімейне життя.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП, уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даного адміністративного правопорушення та не зібрала доказів на підтвердження наявності в діях особи ознак складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведена її вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні, а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 254-256, 278 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Неоніла БЕРЕЗЮК