Номер провадження: 33/813/356/25
Номер справи місцевого суду: 521/7075/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 905244 від 12.04.2024, 12.04.2024 о 12.50 год. у м. Одесі по вул. Стовпова, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Fabiad», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову). Водій від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. За даним фактом відносно водія ОСОБА_1 інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Заєць А.В. складено протокол серії ААД № 905244 від 12.04.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 28.11.2024 визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 26.12.2024 адвокат Беркович Ю.О., діючий від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2024, скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, адвокат посилається на те, що оскаржувана постанова була надіслана судом для оприлюднення в ЄДРСР 23.12.2024, зареєстрована 23.12.2024 та надано загальний доступ лише 24.12.2024. З оскаржуваною постановою апелянт ознайомився в ЄДРСР лише 25.12.2024.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виготовленням тексту рішення займався не суддя, а його помічник. Судом було перекручено доводи викладені в заяві про закриття провадження у справі. Судом не було взято до уваги порушення працівниками поліції законодавства щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, з їх боку було здійснено тиск на ОСОБА_1 . Відеозапис долучений до матеріалів справи наданий з невідомого носія. В протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи не міститься посилання на вказаний відеозапис.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів відсутній факт керування транспортним засобом. На першу пропозицію поліцейських проїхати до спеціалізованого медичного закладу для проходження медичного огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, а погодився, що підтверджено відеозаписом подій. Дізнавшись про діагноз ОСОБА_1 , який є ВІЛ-інфікованим, поліцейські зазначили, що останній з наявністю вказаного діагнозу не має права на керування транспортним засобом. Надалі в результаті тиску працівників поліції, останній відмовився від проходження медичного огляду. Апелянт звертав увагу, що відповідно до наказу №1817 МОЗ України від 07.10.2022, серед інших хвороб протипоказань за наявності яких особа не може бути допущена до керування транспортним засобом, відсутня хвороба ВІЛ або СНІД. Працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Беркович Ю.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

ОСОБА_1 вказує, що з оскаржуваною постановою ознайомився лише 25.12.2024 з ЄДРСР, оскільки загальний доступ було надано лише 24.12.2024, що підтверджується відомостями ЄДРСР.

За таких обставин, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючою ознакою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі відмовився.

Проте погодитися повністю з такими висновками суду неможна виходячи з наступного.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 905244 від 12.04.2024 зазначено, що 12.04.2024 о 12.50год. у м. Одесі по вул. Стовпова, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Fabiad», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову). Водій від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 , оцінка його доводам та запереченням не надана.

Під час апеляційного розгляду справи досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 905244 від 12.04.2024 (а.с. 1);

- довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія (а.с.2);

- довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2024 (а. с. 4);

- відеозапис з боді камер 471068,473750 (а. с. 5);.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок такого огляду та відмови від його проходження передбачено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно-правовими актами.

Так відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, встановлюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкції).

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів з відеореєстраторів 471068 та 473750: 12.04.2024 о 13:19 - на запитання поліцейського - «нічого не вживаєте?» - ОСОБА_1 повідомив - «ні», о 13:19:42 поліцейським проводиться зовнішній огляд ОСОБА_1 , о 13:19:58 поліцейський пропонує пройти огляд у спеціалізованому закладі на стан наркотичного сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів, о 13:20:12 ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Подальший зміст відеозапису свідчить про те, що всупереч встановленому порядку, незважаючи на згоду пройти обстеження, працівники поліції не доставили ОСОБА_1 до медичного закладу, а перейшли до розмов щодо транспортного засобу, який перебуває в розшуку, ймовірний арешт автомобіля і відправку його на штрафмайданчик під час поїздки до медзакладу. Під час розмови ОСОБА_1 повідомив, що проходить терапію за діагнозом ВІЛ-інфікований та приймає лікарські засоби, після чого працівник поліції запевнив останнього, що йому заборонено керування транспортним засобом, оскільки лікарські засоби знижують увагу та мають побічні реакції від терапії, вживання лікарських препаратів однозначно буде ознакою позитивного тесту, але якщо під час судового розгляду останній надасть довідки про хворобу, то таке буде підставою для звільнення від відповідальності.

При цьому працівники поліції не є фахівцями у медичній галузі, вказані обставини можуть бути підтвердженні лише на підставі висновку лікаря.

Так, відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 призначені йому препарати не впливають на швидкість реакцій та не протипоказані людям, які керують точними механізмами, в тому числі автомобілями.

Отже, за наявності згоди ОСОБА_1 , яку останній виразив при першій пропозиції на проходження огляду, працівники поліції були зобов`язанні направити та доставити ОСОБА_1 до медичного закладу з метою виявлення ознак наркотичного сп`яніння чи перебування під дією лікарських засобів в передбаченому законом порядку, однак зміст розмови з ним свідчить про те, що на зміну рішення ОСОБА_1 пройти огляд вплинула поведінка працівника поліції.

Водночас склад правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП передбачає встановлення факту свідомої відмови від проходження огляду.

ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду, але до медичного закладу не був доставлений, та лише після довготривалої розмови з працівником поліції відмовився від його проходження, відтак відсутні достатні та переконливі докази того, що він усвідомлював зміст відмови та її наслідки з огляду на доведену до його відома інформацію.

Статтею 62 Конституції передбачено, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Суд першої інстанції, не надав оцінки доводам ОСОБА_1 , відеозапис не дослідив, хоча останній заперечував свою провину, надав про це письмові пояснення, тобто не в повній мірі дослідив обставини справи, чим порушив право на справедливий судовий розгляд.

Викладене свідчить про невідповідність постанови суду вимогам ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, тому постанова суду підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП з мотивів та підстав викладених вище.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Оскільки матеріали справи не містять допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 02 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2024 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова