Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1667/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року cСуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олександр Шовкопляс, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

установив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 651170 від 14.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що неповнолітня ОСОБА_3 , 03.01.2025 о 20:00 год. Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вживала алкогольні напої, а саме: горілку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину визнала та пояснив, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ..

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП України настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 184 КУпАП України настає, за дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Однак, суд не погоджується з оцінкою та кваліфікацією діянь ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

В розумінніст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення - це діяльність особи, яка не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Під юридичним складом адміністративного проступку, зазвичай, розуміють визначену адміністративно-правовими нормами сукупність ознак, що характеризують зовнішню і внутрішню сторони правопорушення і дають можливість кваліфікувати певне діяння саме як те чи інше конкретне адміністративне правопорушення. Ці ознаки інтегруються в чотирьох складових елементах, а саме: об`єкті, об`єктивній стороні, суб`єкті та суб`єктивній стороні. Відсутність будь-якого із названих елементів логічно кореспондується з відсутністю факту правопорушення.

В даному випадку, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 було притягнуто протягом року до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП.

В той де час, подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП має місце, в разі вчинення особою повторно протягом року діяння передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та обов`язковою ознакою при цьому, є саме визнання такої особи винуватою і притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною нормою Закону.

Доказів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у 2024 році суду не надано.

Протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Також суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першоюстатті 184 КУпАП, як-то постанови суду, до матеріалів адміністративної справи не надано.

Відповідно до ч.4 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви, щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В даній ситуації, суду не надано жодних належних та допустимих доказів повторності вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченогоч.1 ст.184КУпАП протягом року, що виключає об`єктивну сторону і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Отже, з урахуванням не доведеності самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядкуст. 40-1 КУпАПстягненню не підлягає.

Керуючись ст.24, ст.245, п. 1 ч. 1 ст.247, ст. ст.252,280,283,284 КУпАП, суд,

постановив:

провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОлександр ШОВКОПЛЯС