Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Рівне

Справа № 561/1712/24

Провадження № 33/4815/169/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та підлягає стягненню у прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З матеріалів справи слідує, що 12 листопада 2024 року о 20:33 год. ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «МТ-150-8», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Центральна селища Зарічне, Вараського району, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальці рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Доводить, що працівники поліції його не зупиняли, натомість під`їхали до подвір`я його будинку і повідомили, що він ніби-то їхав без мотошолому, хоча в цей час він просто стояв біля свого транспортного засобу.

Зазначає, що працівниками поліції йому не було роз`яснено належним чином права та обов`язки водія при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУПАП, а тому він не зрозумів, що відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно.

Справа призначалась до розгляду на 10.02.2024 року та 21.02.2024 року, однак у зв`язку із клопотаннями ОСОБА_1 розгляд справи відклався.

Про призначення розгляду справи на 11 год. 20 хв. 05 березня 2025 року ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, про підтверджується телефонограмою, наявною у матеріалах справи.

Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Від огляду останній відмовився (а.с.4);

- відеофайлами з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (файл Відео Рух, час 00:10), відмови від проходження встановленого огляду на місці та в медичному закладі (файл Відео 1, час 02:30), а також визнання ним вживання алкогольної напоїв (файл Відео 1, час 05:40).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції йому не було роз`яснено належним чином права та обов`язки водія при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУПАП, а тому він не зрозумів, що відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснення його права та обов`язки, а також те, що відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (файл Відео 1, час 02:50 та час 05:00).

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович