Справа № 737/112/25
Провадження № 3/737/109/25
П О С Т А Н О В А

28 лютого 2025 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

за участі секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина російської федерації, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.02.2025 серії ВАД №263494 ОСОБА_1 3 лютого 2025 року о 18 год 10 хв за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, тобто умисні дії психологічно характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол, кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав частково, пояснив, що 3 лютого 2025 року вечором він посварися з матір`ю через побутові питання, під час сварки вони обидва кричали друг на друга. Мати викликала поліцію, сказавши, що вона йому допоможе заспокоїтись. Зазначив, що він проживає з матір`ю останні три роки, як почалось повномасштабне вторгнення, інколи у них виникають суперечки, проте жодного разу насильства він до матері не застосовував.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що останній час проживає разом з сином, між нею та сином виникла сімейна сварка, домашнє насильство щодо неї не вчинялося, поліцію вона викликала не для того, щоб покарати сина, а вважала, що поліцейські, які мають психологічну підготовку, можуть допомогти її сину побороти депресивний стан. Між нею та сином нормальні відносини, просила закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

З пояснень ОСОБА_2 від 03.02.2025, доданих до протоколу, вбачається, що її син ОСОБА_1 в нетверезому вигляді ображав її нецензурними словами.

В матеріалах справи відсутні докази, того що потерпілій ОСОБА_2 була завдана шкода економічного, психологічного або фізичного характеру.

За таких обставин матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 ..

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ