Провадження № 33/811/215/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Авраменка О.В., представника Львівської митниці Хоми Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Банаха Р.В. в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Вилучений, згідно протоколу №1571/20900/24 від 08.12.2024 року, товар повернуто ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 912,12 гривень.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Згідно з постановою 08.12.2024 р. близько 12:00 год. в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» в`їхав транспортний засіб марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 . При здійсненні візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України. Автомобіль було скеровано до боксу поглибленого догляду товарів та транспортних засобів, де під час проведення митного огляду, у салоні автомобіля були виявлені товари, а саме: харчові добавки ТМ «FitLine» різного асортименту у вигляді порошку та крапель загальною вагою 70 кг (код УКТЗЕД 2106). Товар знаходився у салоні автомобіля серед особистих речей без ознак приховування.

Особисті речі та товари, що не перевищували обмежену законодавством України норму ввезення були пропущені гр. ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Банах Р.В. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 04.02.2025 та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. з конфіскацією вилучених предметів, та стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці.

В обґрунтування апеляційних вимоги покликається на те, що не погоджується з накладеним стягненням, оскільки вважає, що таке не спрямоване на попередження подібних правопорушень.

Представник Львівської митниці Хома Т.Б. апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Авраменко О.В. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

У суді апеляційної інстанції захисник Авраменко О.В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та представником митниці в апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо незгоди апелянта із накладеним стягненням, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, зокрема те, що така вперше притягується до адміністративної відповідальності, свою вину та факт вчинення адміністративного правопорушення визнає, щиро розкаюється, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є інвалідом ІІ-ої групи, а тому на переконання апеляційного суду судом першої інстанції обґрунтовано накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів.
Застосоване до ОСОБА_1 стягнення лише у виді штрафу є достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника, відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав людини, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо того, що висновок суду першої інстанції є передчасним, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Банаха Р.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Урдюк