Справа № 513/71/25
Провадження № 3/513/126/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надежда, Саратського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 04 грудня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області,

за ч.2 ст.204-1 КУпАП,

у с т а н о в и в:

15 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин на північній околиці н.п. Пшеничне на напрямку на напрямку Волонтірь (Молдова) Забари (Україна) в районі п/зн 0645/18 на відстані 8000 м до Державного кордону України, був виявлений гр. України ОСОБА_1 , який спільно з гн. України ОСОБА_2 здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску. Своїми діями даний громадянин порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Також, 15 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин спільно з гр. ОСОБА_2 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною ДКУ у складі прикордонного наряду «Контрольний пост» на автошляху сполучення Пшеничне Фараонівка, на відстані 8000 м до Державного кордону України, а саме не надали документи, що посвідчують особу для перевірки представникам ДПСУ перебуваючи в контрольному прикордонному районі, неодноразово повторювальну вимогу старшого наряду «Контрольний пост» м-р ОСОБА_3 , відповідно до п.10, 11 ПКМУ № 1147 від 27 липня 1998 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», п.10,11 ПКМУ №1147, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.185-10 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим, про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, жодних заяв та клопотань не надав.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 204-1, ст.185-10 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Диспозиція частини 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, тобто як спроба незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статті 204-1 КУпАП становлять такі альтернативні дії: 1) перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади; або 2) спроба такого перетинання.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).

Відповідно до п.2 вказаних Правил, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме: паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Пункт 2 Правил, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено загальну мобілізацію, який було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX. Відповідно до положень Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57 (зі змінами та доповненнями), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану обмежено виїзд з України окремою категорією громадян. Зокрема, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за винятком осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. З 24 лютого 2022 року встановлено додаткові обмеження перетинання державного кордону України для окремих категорій осіб.

Частиною першою ст.185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, Європейський суд з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 15 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин на північній околиці н.п. Пшеничне на напрямку Волонтірь (Молдова) Забари (Україна) в районі п/зн 0645/18 на відстані 8000 м до Державного кордону України, спільно з гр. України ОСОБА_2 здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, без дозволу відповідних органів влади та не виконав законних вимог представників ДПСУ щодо зупинки.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується:

- протоколами про адміністративне правопорушення серій ПдРУ № 294064 та ПдРУ № 294065 від 15 грудня 2025 року, зауважень щодо викладених у ньому обставин правопорушник не зазначив;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що 15 грудня 2024 року вони стали свідками того, як громадянин України ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколах про адміністративні правопорушення складених відносно нього працівниками прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) за ч.2 ст. 204-1 та ч.1 ст. 185-10 КУпАП, та дачі пояснень. ОСОБА_1 був затриманий при спробі незаконного перетину Державного кордону України, після чого чинив опір працівникам прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), вів себе зухвало;

- рапортом начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) ОСОБА_6 від 15 грудня 2024 року.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 та ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статей 34 та 35 КУпАП, не встановлено.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, з яких адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, є більш серйозним з числа вчинених, тому остаточне адміністративне стягнення належить накласти в межах санкції ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Тому суд дійшов до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.2 ст.204-1 КУпАП у вигляді мінімального штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Керуючись ч. 2 ст.204-1, ч.1 ст. 185-10, ст.ст.33, 34, 35, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ч.1 ст. 185-10 КУпАП та призначити адміністративне стягнення:

за ч.2 ст.204-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

за ч.1 ст. 185-10 КУпАП у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно визначити в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA0015722, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК в Одеській області/смт. Сарата/21081100, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок - на розрахунковий рахунок № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К. Ю. Рязанова