Номер провадження: 33/813/625/25
Номер справи місцевого суду: 494/1953/24
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

адвоката Горвата Івана Івановича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Тьосси Миколая Олеговича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Горвата Івана Івановича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Горват І.І., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду змінити та призначити адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.122-4 КУпАП в межах санкції статті у вигляді штрафу.

Також, апелянт надав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови посилаючись на те, що судовий розгляд судом першої інстанції був здійснений за його відсутності, при цьому, про час такого розгляду він належним чином повідомлений не був, відповідно, про прийняття щодо себе рішення він не знав, а копію постанови Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 не отримував.

3 метою отримання копії повного тексту постанови, та отримання можливості підготовки на неї апеляційної скарги, адвокатом Горватом I.І. було подано заяву про вступ у справу і ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 02 грудня 2024 року.

Доступ до справи в електронному суді, та відповідно, до копії постанови суду захисником було отримано 05 грудня 2024 року.

13 грудня 2024 року апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою, проте постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, яку апелянт отримав 23 січня 2025 року в електронний кабінет підсистеми електронний суд.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Горват І.І. посилається на те, що:

Судом неправильно оцінено суспільну небезпечність та характер вчинених адміністративних правопорушень, ставлення до них особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Обставини ситуації та поведінка ОСОБА_1 вказують на те, що останній відповідальності уникнути не намагався, добровільно бажав відшкодувати завдану ОСОБА_2 матеріальну шкоду, факт дорожньо-транспортної пригоди, свою в ній винуватість не заперечував, доклав зусиль для виправлення завданої шкоди, зокрема, шляхом самостійного повідомлення своєї страхової компанії, добровільно прибув на місце виклику ОСОБА_2 поліції та надав свої пояснення щодо ситуації, не взяв участь у судовому засіданні з поважних причин, через виконання військового обов`язку для захисту суспільства і держави.

Призначене покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є занадто суворим та не відповідає вимогам ст. 23, ст. 33 КУпАП.

Крім того, судом не враховано обставини що пом`якшують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме щире розкаяння винного, відвернення ним шкідливих наслідків правопорушення та добровільне відшкодування збитків.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Горвата І.І. апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 29 жовтня 2024 року без участі ОСОБА_1 чи його захисника. Матеріали справи не містять докази про отримання ОСОБА_1 копії постанови суду.

02 грудня 2024 року адвокат Горват І.І., захисник Тьосси І.І. звернувся до суду з заявою про вступ у справу та ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Доступ до справи в електронному суді, та відповідно, до копії постанови суду захисником було отримано 05 грудня 2024 року.

13 грудня 2024 року апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою, проте постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, яку апелянт отримав 23 січня 2025 року в електронний кабінет підсистеми електронний суд.

Повторно апелянт звернувся з апеляційною скаргою 04 лютого 2025 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Горвата І.І., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу серії ЕПР1 №148980 про адміністративне правопорушення від 12 жовтня 2024року вбачається, що 11 жовтня 2024 року о 18:00 годині в смт. Раухівка по вул. Гвардійська 51 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_1 при повороті ліворуч не вибрав безпечний боковий інтервал та внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалий людей немає, чим порушив вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, згідно протоколу серії ААД №577198 про адміністративне правопорушення від 12 жовтня 2024 року вбачається, що 12 жовтня 2024 року о 18:00 годині в смт. Раухівка по вул. Гвардійській Березівського району Одеської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Шкода д.н.з. НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду не дочекавшись працівників поліції, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Районний суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП та застосував щодо нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, за обставин, встановлених в оскаржуваній постанові, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині судове рішення не перевіряється.

Судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до прохання апелянта змінити стягнення: призначити адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.122-4 КУпАП в межах санкції статті у вигляді штрафу.

Апеляційний суд вважає такі доводи апелянта обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є необґрунтованим.

Відсутність в постанові суду першої інстанції посилання на обставини, які пом`якшують відповідальність є помилковим, з огляду на те, що при ДТП автомобілі отримали незначні механічні пошкодження, постраждалих людей не було, ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і щиро розкаюється у скоєному, а також те, що він до цього не притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, після вчинення ДТП ОСОБА_1 вжив всі можливі заходи врегулювання конфлікту із постраждалою особою, зокрема запропонував відшкодувати витрати на ремонт автомобілю ОСОБА_2 . Водії домовилися на місці події та обмінялися контактами та роз`їхалися.

Отже, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим за викладених обставин, при цьому при накладенні адміністративного стягнення на нього суд в повній мірі не врахував вимог статті 33 КпАП України, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, тощо.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, воно не є суспільно небезпечним, як про те зазначив суд першої інстанції, що ОСОБА_1 визнає свою вину й ступінь його вини, та просив не позбавляти останнього права керування транспортними засобами, також відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить застосувати щодо нього штраф, апеляційний суд звертає увагу, що види адміністративного стягнення закріплені у ч. 1 ст. 24 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає в тому числі адміністративний арешт, який виходячи з ієрархії адміністративних стягнень, є більш суворим покаранням, ніж ті, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Тому ОСОБА_1 може бути підданий штрафу за санкцією ст. 122-4 КУпАП, за більш серйозне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із застосуванням до нього більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосування якого буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Горвата Івана Івановича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Горвату Івану Івановичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Горвата Івана Івановича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року в частині накладення покарання змінити, наклавши адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 грн., за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 3400 грн.

На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 3400 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева