Номер провадження: 33/813/151/25
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

захисника адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Дьоміна Олександра Миколайовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 13.10.2024 о 15 год 11 хв у м. Одесі, по вул. Шосе Тираспольське, 22/5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Land Rover Range Rover», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліда шкіра обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 № 149746 від 13 жовтня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Дьомін О.М., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить викликати та допитати співробітника поліції ОСОБА_2 , скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував;

- автомобілем не керував, а фактичними обставинами справи є те, що ОСОБА_1 знаходився в транспортному засобі як пасажир на передньому сидінні з права, автомобілем керувала його знайома, яку він вирішив навчити керувати транспортним засобом, а коли працівники поліції зупинили авто, вирішили помінятися, оскільки дівчина не має посвідчення водія;

- відмовився від проходження медичного огляду, тому що не керував автомобілем;

- не роз`яснювали права та обов`язки, чим порушили право на захист.

В судовому засіданні захисник Дьомін О.М. підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149746 від 13 жовтня 2024 року, відеозаписами з портативного відеореєстратора № 473744, № 474521 та № 471178 та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 жовтня 2024 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149746 від 13 жовтня 2024 року, яким зафіксовано, що 13.10.2024 о 15 год 11 хв у м. Одесі, по вул. Шосе Тираспольське, 22/5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Land Rover Range Rover», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліда шкіра обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Технічний засіб відеозапису: № 473744, № 474521 № 471178. До протоколу додається направлення на огляд на стан сп`яніння. Повідомлено про дату та місце розгляду справи, про що свідчить підпис ОСОБА_1 . В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив, що не згоден з висновком поліції. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 жовтня 2024 року, від огляду якого ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить підпис;

- наявними в матеріалах справи відеозаписами, які були оглянуті в ході розгляду справи, підтверджено, що після зупинення працівниками поліції ОСОБА_1 , який їхав без номерів та був пристебнутий ременем безпеки на водійському сидінні (15:09:47 хв) та проведення особистого огляду та огляду багажника, в сумці виявлений пакет невідомої речовини (15:11:59 хв). На запитання працівника поліції, коли ОСОБА_1 востаннє вживав наркотичні засоби, останній відповів: «Якщо б не менти, то може сьогодні». Потім пропонують проїхати на Воробйова, 9 (до лікарні), на що останній відповідає «Давайте без цього»(15:13:35 хв). Поліцейський декілька разів питав ОСОБА_1 , чи буде їхати він в лікарню чи відмовляється, на що останній сказав: «Я пишу відмову» (15:17:48 хв) та згодом підписує протокол (15:56:07 хв).

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи, що ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються дослідженим відеозаписом, згідно якого вбачається, що під час зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 сидів на місці водія та був пристебнутий ременем безпеки, більш того поводився як водій транспортного засобу і не заперечував факт керування, показував наявні в нього в салоні автомобіля державні реєстраційні номери і казав, що ці поліціянти єдині, хто зупиняє його за весь час їзди без номерів.

Твердження захисника, що ОСОБА_1 знаходився в транспортному засобі як пасажир на передньому сидінні зправа, автомобілем керувала його знайома, яку він вирішив навчити керувати транспортним засобом, а коли працівники поліції зупинили авто, вирішили помінятися, оскільки дівчина не має посвідчення водія, трактуються судом як версія задля уникнення адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснювали права та обов`язки, проте останній підписав протокол, де наявний розділ про роз`яснення прав, а також під час складення протоколу про адміністративне правопорушення законодавець не передбачив обов`язкової участі захисника. Вказане порушення усунуто як судом першої, так і апеляційної інстанції шляхом забезпечення участі захисника у розгляді справи. Також право на захист ОСОБА_1 було реалізоване в суді першої інстанції шляхом забезпечення йому можливості подачі заяв та клопотань, а також в суді апеляційної інстанції шляхом апеляційного оскарження та можливості отримати відповіді на свої доводи щодо можливого неправильного вирішення справи через таке.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено неповноту судового розгляду судом першої інстанції.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції відхиляється клопотання захисника про допит у якості свідка посадової особи ПП ОСОБА_2 , який складав протокол серії ЕПР1 № 149746 на предмет обставин складення протоколу, оскільки вказана особа, діючи в межах наданих йому законом повноважень, висловила свою думку з приводу подій саме у спосіб, передбачений законом шляхом складення протоколу.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Дьоміна Олександра Миколайовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова