Номер провадження: 33/812/95/25 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участю: захисника ОСОБА_1 адвоката Балабан О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Балабан Оксани Іванівни на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192528 від 09 грудня 2024 року, ОСОБА_1 09 грудня 2024 року о 16 год 19 хв керував транспортним засобом «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 у м. Миколаєві, пр. Героїв України, буд. 22 Д з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, відмовився у категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. За дані дії передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 14 лютого 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Балабан О.І. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту судового розгляду, поверхнево та формально оцінені докази у справі, а також на те, що обставини справи встановлені судом першої інстанції не відповідають реальним обставинам справи, просила її скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник - адвокат Балабан О.І. зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що зазначений в протоколі від 09 грудня 2024 року факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_2 год 19 хв 09 грудня 2024 року не відповідає дійсності. Так, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 просто сидів в автомобілі, а не керував ним. Отже, факт керування не підтверджується матеріалами справи, а грунтується на припущеннях. За такого пропозиція проведення медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам законодавства.

Захисник зауважує, що відео фіксування правопорушення повинно відбуватися з моменту його виявлення і до його завершення. При цьому, переривати відео фіксування процесу розгляду не можна, оскільки це є підставою вважати відео та фото докази, як належні. А тому фіксування моменту керування водієм транспортного засобу є обов`язковим для доведення цих обставин.

Разом з тим, адвокат Балабан О.І. звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не висловив чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Натомість поліцейський не дочекавшись відмови у належний спосіб від проходження огляду на стан сп`яніння, розцінив обґрунтування думки в розмові як відмову від огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення складено саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі в медичному закладі, яку ОСОБА_1 не висловив. Тобто працівники поліції не отримавши від нього відмови від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я склали на нього протокол.

Адвокат вважає, що посилання ОСОБА_1 на камеру про те, що він вживав алкоголь не є беззаперечним доказом його вини, оскільки ознак сп`яніння в нього не було, а поліцейські не уточнили чи вживав він алкоголь в цей день. Більш того, ОСОБА_1 , після того як його відпустили працівники поліції, одразу самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння та відповідно виписки № 1655 від 09 грудня 2024 року був тверезий. Натомість суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги вказану виписку, адже самостійне проходження медичного огляду не заборонено, а крім того висновки про тверезість ОСОБА_1 не спростовано.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши захисника ОСОБА_2 - адвоката Балабан О.І. на підтримку доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 09 грудня 2024 року о 16 год 19 хв керував транспортним засобом «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 у м. Миколаєві, пр. Героїв України, буд. 22 Д з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, відмовився у категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. За дані дії передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

З відеозаписів, що наявні в матеріалах справи на двох CD дисках, з яких вбачається, що працівниками поліції за допомогою спеціального звукового сигналу та проблискових маячків був зупинений транспортний засіб, який порушив правила ПДР України. Після зупинки вказаного, працівник поліції підійшов до нього, на водійському сидіння якого перебував ОСОБА_1 . Працівник патрульної поліції повідомив водію причину зупинки, а саме - відсутність ввімкненого габариту. В цей момент водій не заперечує факту керування ним вказаним транспортним засобом, а навпаки уточнює: За габарити мене зупинили? (02хв 13с відеозапису). Під час спілкування з водієм, працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, і запитав у нього: Чи вживали ви алкогольні напої?, на що останній відповів: так вживав (05хв 25с відеозапису). Після чого працівник патрульної поліції запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився: «Я не буду нічого продувати, малюйте 130. (11хв 50 с відеозапису). Тоді патрульний запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відповів, що йому необхідно пройти огляд в медичному закладі за місцем реєстрації в м. Києві. Працівник патрульної поліції попередив ОСОБА_1 , що він має ознаки алкогольного сп`яніння і буде відсторонений від керування транспортним засобом, на що водій завів машину, проїхав незначну відстань, зупинившись на АЗС вийшов з машини та пішов в протилежний від машини напрямок. На прохання працівника поліції зупинитися, ОСОБА_1 повідомив, що він військовий, пішохід, транспортним засобом не керував і нікуди не їхав (14хв 10 с відеозапису). В подальшому, працівником поліції ще неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, на що водій реагував збуджено, ухилявся та постійно намагався покинути місце зупинки.

Долучений до матеріалів справи, відеозапис є безперервним, починається з моменту зупинки транспортного засобу «Opel Zafira» та закінчується складанням протоколу відносно водія ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому суд вважає його належним і допустимим доказом.

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 192528 від 09 грудня 2025 року (а.с.1);

- у відеозаписах, що містяться на дисках, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення ( а.с.5);

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 192528 від 09 грудня 2025 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

На вимогу працівників поліції водій транспортного засобу «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 не підтверджується матеріалами справи, а грунтується на припущеннях на увагу суду не заслуговує, оскільки спростовується відеозаписом наявним в матеріалах справи та самим ОСОБА_1 не спростовано.

Твердження адвоката Балабан О.І. в апеляційній скарзі щодо неналежності як доказу відеозапису, що міститься в матеріалах справи на увагу суду не заслуговують, оскільки вказаний відеозапис починається з моменту зупинки транспортного засобу «Opel Zafira» та закінчується складанням протоколу відносно водія ОСОБА_1 та є безперервним.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що відеозапис був здійснений на технічні засоби № 470590 та № 471880.

За такого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати вказаний відеозапис неналежним доказом у дані справі.

Також, не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що пропозиція проведення медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам законодавства, з огляду на таке.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Зокрема розділом 1 вказаної інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У даній справі, працівниками поліції було встановлено, що у водія ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. У зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у закладі охорони здоров`я.

Отже, дії працівників поліції щодо пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в повній мірі узгоджуються з вимогами вказаної Інструкції.

Доводи про те, що судом першої інстанції помилково не прийнято до уваги виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.12.2024 року (а.с. 25-26), на яку безпосередньо звертав увагу захисник, як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, та за результатами якої у ОСОБА_1 встановлено діагноз тверезий, не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на те, що даний результат було отримано останнім на підставі його особисто звернення та без присутності поліцейських.

Натомість частиною 4 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КупАП).

За такого, оскільки відносно ОСОБА_1 було складено протокол саме за його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказана виписка щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був проведений з порушенням вимог ч.4 ст. 266 КУпАП, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника Балабан О.І. про те, що ОСОБА_1 не висловив чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд оцінює критично, оскільки із долученого до матеріалів справи відеозаписів з БК 470590, 471880 вбачається, що водію ОСОБА_1 працівниками поліції неодноразово та протягом тривалого часу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і в медичному закладі, однак останній всіляко ухилявся від проходження такого огляду. Разом з тим, ОСОБА_1 сам повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь цього дня і неодноразово відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, аргументуючи це, зокрема тим, що він не є водієм, а є пішоходом, пропонуючи пройти такий огляд за місцем його реєстрації в м. Київ.

Вказані дії працівниками поліції правомірно були розцінені як відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд вважає, що така поведінка ОСОБА_1 під час зупинки його працівниками поліції була спрямована на ухилення від адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір останнього уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Згідно довідки Управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 15.02.2012 (а.с.6).

За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Балабан Оксани Іванівни на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року - залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Крамаренко Т.В.