Єдиний унікальний номер 317/571/25
Провадження № 3/317/477/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В., розглянувши матеріал, який надійшов зУправління патрульної поліції Запорізькій області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223245 від 17.01.2025, водій ОСОБА_1 17.01.2025 об 11 год. 10 хв. в с. Новоолександрівка по вул. Центральній, 1, керував автомобілем Ford Ranger д.н.з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у медичному закладі, що підтверджується висновком 404 від 17.01.2025, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки керувати автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння змусила необхідність виконання бойового завдання направленого на відсіч російської агресії.

З наданого клопотання про закриття провадження у справі вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем головним сержантом - командиром міномета мінометного взводу мінометної батареє військової частини НОМЕР_3 . Постійно виконує бойові завдання, має достатній бойовий досвід. Напередодні події він повернувся із виконання бойового завдання і мав добу для відпочинку, відновлення морально-психологічного стану, та приведення особистої гігієни до ладу, тобто не планувалося його залучення до бойових завдань. Оскільки, ОСОБА_1 під час всього періоду (декілька тижнів) перебував в зоні активних бойових дій у бліндажах в сирості та при низьких температурах, тому стан його здоров`я значно погіршився. З лікувально метою ОСОБА_1 було вжито ліки, у числі іншого, спиртовмісні. Біля місця де перебував ОСОБА_1 був залишений службовий автомобіль, який перебуває у його розпорядженні і використовується для виконання бойових завдань (це автомобіль Ford Renger д.н.з. НОМЕР_4 ). 17.01.2025 від командира ОСОБА_1 отримав усну вказівку виконання Бойового Розпорядження про обмін керівними настановами стосовно дій підрозділу в зоні бойових дій, для чого він покинув постійне місце дислокації в районі м. Запоріжжя та здійснив рух в напрямку м. Оріхова. Оскільки завдання було невідкладним, а його невиконання потягло би за собою зрив термінів розгортання бойових позицій та недотримання режиму секретності, ОСОБА_1 прийняв рішення про виконання вказівки командира. Відстань переїзду мала бути незначною, їхав зі швидкістю до 40 км/год., не було пішоходів на ділянці дороги, яку мав проїхати, має багаторічний стаж керування автомобілем, ніколи не перебував у ДТП, має добру фізичну підготовку, бойові завдання виконує вночі, а тому був впевнений у відсутності ризику спричинення шкоди будь-кому.

На місці складання протоколу ОСОБА_1 працівникам поліції були надані письмові пояснення про те, що вранці, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 вживались медичні препарати, які ймовірно містять у своєму складі таку речовину, як спирт, зазначене прийняття ліків відбулось безпосередньо перед виїздом на завдання, оскільки вказівка щодо виконання завдання була усною по телефону заздалегідь не спрогнозованою.

З характеристики з місця служби ОСОБА_1 , вбачається, що за час проходження служби у військовій частині на посаді головного сержанта - командира міномета мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 він зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання службових обов`язків відноситься сумлінно, з почуттям відповідальності. Грамотний, дисциплінований, старанний військовослужбовець з добрими вольовими якостями. Творчо підходить до справ, наполегливий у виконанні службових обов`язків. У роботі проявляє організованість. За будь-яких обставин проявляє порядність та чесність, оперативно реагує на зміни в обстановці, рішення приймає вчасно. Здатний досягти намічених цілей, якісного виконання поставлених завдань, постійно вивчає та впроваджує передовий досвід. У професійному відношенні підготовлений добре, вміло застосовує надбанні знання на практиці. Здатний критично оцінювати свою діяльність, приймати своєчасні і вірні рішення. Статути Збройних Сил України, накази та настанови щодо займаної посади знає та керується їх вимогами в своїй службовій діяльності. Фізично розвинутий добре. В стройовому відношенні підтягнутий. Державну таємницю зберігати вміє. Здатний до самокритичної оцінки своїх дій.

За час несення служби нагороджений грамотою, Хрестом, орденом за мужність ІІІ ступеня, з чим можна ознайомитись за посиланням в інтернет ресурсі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Аналізуючи наведені обставини та твердження правопорушника щодо наявності крайньої необхідності, суд виходить з того, що згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи виходить, що ОСОБА_1 були вчинені дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди пов`язаної з збройною агресією проти України, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України.

Суд також враховує ту обставину, що внаслідок ситуації, що склалася ОСОБА_1 був позбавлений можливості залучити іншого водія, з метою не порушення умов секретності поставленого йому завдання.

За вказаних обставин, суд приймає до уваги доводи захисника, про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 17, 18 КУпАП у зв`язку із перебуванням його у стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити, з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.18, п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.В. Мінгазов