Справа № 216/707/25
провадження 3/216/741/25
ПОСТАНОВА

іменем України

28 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гайтко Л.А., розглянувши матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222306 від 16 січня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, 06.01.2025 року, приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FordSierra д. н. з. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху не переконався в безпечності свого маневру не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen LT 35 д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, та чим порушено вимоги п. 10.1 ПДР. порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху, та вимоги п.13.1 ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться повинен дотримуватися безпечної дистанції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222312 від 16 січня 2025 року, 06.01.2025 року, приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FordSierra д. н. з. НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо - транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП. БК 475858.

Отже, в провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області одночасно знаходяться дві справи про адміністративне правопорушення відносно однієї особи, тому для повного та всебічного розгляду даних справ їх слід об`єднати в одне провадження про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні, 28.02.2025 року, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні 28.02.2025 року ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що дорожньо-транспортної пригоди 06.01.2025 року, приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення особисто ним скоєно не було. Він дійсно знаходився у той час за цією адресою, вони з дружиною ходили у своїх справах, його авто було припарковано, коли вони прийшли та сіли в автомобіль, і він завів його, але вони ще не встигли пристебнутися, як почули незначний дотик іншого автомобіля до їх автомобіля. Він вийшов, оглянув своє авто, та оскільки жодних пошкоджень на бампері свого авто не замітив, вони з дружиною поїхали додому, оскільки його дружині у той час дуже потрібно було поїхати додому, бо вона є хворою на рак людиною, і вона має деякі потреби.

На думку ОСОБА_1 , матеріали справи не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого 122-4 КУпАП. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122-4 КУпАП. Зазначив, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП до суду - не надано. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Статтею 62 Конституції України передбачений принцип презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху , особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склададміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст., ст. 8, 9 цього Кодексу).

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зіст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст.124, ст.122-4 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на старшому інспектору відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , оскільки він порушив провадження по справі за ст.124, ст.122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом цієї статті обов`язковою ознакою зазначеного у ній правопорушення є спричинення в результаті порушення правил дорожнього руху пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР 1 № 222306 від 16 січня 2025 року, ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні вимоги п. 10.1 ПДР порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху, та вимоги п.13.1 ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться повинен дотримуватися безпечної дистанції, тобто 06.01.2025 року, приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FordSierra д. н. з. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху не переконався в безпечності свого маневру не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen LT 35 д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Як вбачається із схеми місця ДТП в автомобіля Volkswagen LT 35 д. н. з. НОМЕР_3 , унаслідок ДТП, яка сталася 06.01.2025 року приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, у переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу зазначено: права бокова частина, маневр ТЗ 19.

Разом із тим будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували б ту обставину, що ОСОБА_1 , 06.01.2025 року приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen LT 35 д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження правої бокової частиницього автомобіля, матеріали справи не містять.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених правопорушень не визнав, категорично заперечив факт скоєння ним ДТП.

Оглянувши в судовому засіданні фотографії автомобіля Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_3 , судом будь - яких пошкоджень вказаного транспортного не виявлено.

Долучені органом, що порушив провадження у справі, до матеріалів справи схеми місця ДТП та фотографії підтверджують лише факт наявності на автомобілі Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_3 ,світлих полос на тлі забрудненого кузова автомобіля. Проте, зазначені докази не підтверджують поза розумним сумнівом тієї обставини, що вказані полоси є механічним пошкодженням на автомобілі потерпілого ОСОБА_2 було спричинено саме в результаті дій водія ОСОБА_1 .

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Що стосується іншого інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, то провадження в справі в цій частині також підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення, виходячи з наступних підстав.

Так, ст.122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За змістом цієї статті обов`язковою ознакою зазначеного у ній правопорушення є факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Як видно з протоколу серії ЕПР 1 № 222312 від 16 січня 2025 року, 06.01.2025 року, приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FordSierra д. н. з. НОМЕР_2 , залишив місце дорожньої- транспортної пригоди, до якої був причетний, до поліції не повідомив, та був встановлений під час проведення розшукових заходів працівниками поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Разом із тим, як уже було зазначено вище, будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували би ту обставину, що саме водій ОСОБА_1 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.01.2025 року, приблизно о 13:12 год. на вул. 129-ї бригади територіальної оборони, біля буд. 127 Б в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, за участю керованого ним автомобіля FordSierra д. н. з. НОМЕР_2 та автомобіля Volkswagen LT 35 д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки органом, який порушив провадження в страві, будь-якими належними, допустимим та достатніми доказами не доведено факту скоєння зазначеної у протоколах про адміністративне правопорушення дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , а отже і причетності його до цієї ДТП, останній не може відповідати за порушення вимог ст.122-4 КУпАП, а саме за залишення на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , також підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 27, 122-4, 124, 247, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справи № 216/707/25, пров. 3/216/741/25 та № 216/708/25, пров. 3/216/742/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, - об`єднати в одне провадження, присвоїти об`єднаній справі єдиний номер № 216/707/25, пров. 3/216/741/25.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.122-4 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО