ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/74/25Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/817/122/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно постанови, 06 січня 2025 року о 01.14 год. ОСОБА_1 в смт Скала-Подільська по вул.Залізнодорожна,6, Чортківського району Тернопільської області, керувала транспортним засобом марки «BMW X5 », номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

суд першої інстанції встановив, що подія мала місце 06 січня 2025 року, однак, така відбулася 16 січня 2025 року;

у протоколі про адміністративне правопорушення описано дві кваліфікуючі ознаки, а саме керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

у матеріалах справи містяться розбіжності у назві, серії та номері технічного засобу, яким було проведено огляд, так як згідно направлення на огляд водія транспортного засобу огляд було проведено за допомогою газоаналізатора Алкофор-307 серійний номер Q-, а згідно акту №1 медичного огляду вбачається що такий огляд було проведено за допомогою апарату Нікофор 307 №Д 6;

як акт медичного огляду, так і висновок щодо результатів такого огляду були складені лікарем ще до результатів другого обстеження;

у працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння;

направлення на огляд водія транспортного засобу наявні у матеріалах справи різняться між собою.

Також, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила апеляційний розгляд справи проводити у її відсутності.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася. Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222133 від 16 січня 2025 року та відеозаписами з відеореєстратора 70Маі та нагрудної камери 857157, долученими до матеріалів справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних даних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.

Твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення описано дві кваліфікуючі ознаки, а саме керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, слід визнати безпідставними, оскільки в оскарженій постанові суду визнано доведеними обставини вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, лише за ознаками керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і такі обставини та їх кваліфікація підтверджується наведеними в постанові суду доказами.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що у працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння оскільки, відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі доказів видно, що працівник поліції виявив у ОСОБА_1 таку ознаку алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, яка і стала причиною пропозиції працівниками поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810.

Доводи ОСОБА_1 про те, що як акт медичного огляду, так і висновок щодо результатів такого огляду були складені лікарем ще до результатів другого обстеження, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції, правильно зазначив, що враховуючи стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за результатами її огляду в закладі охорони здоров`я , проведеного о 01.50 год. - 1,18 ‰, та повторно о 02.10 год. - 1,16 ‰, при допустимій нормі 0,2 ‰, ці доводи не спростовують результат огляду та факт її перебування під час керування транспортним засобом о 01.14 год. у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд враховує, що з часу зупинки поліцейськими ОСОБА_1 о 01.14 год. до часу проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я о 01.50 год. та повторно о 02.10 год., сплив певний проміжок часу, однак, на час проведення огляду в закладі охорони здоров`я, кількісний показник складає більше допустимої норми.

Крім того слід зазначити, що апеляційний суд враховує, що заключний діагноз про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, був встановлений не технічним приладом, а лікарем після оцінки всіх клінічних даних і результатів тестування, і згідно положень Інструкції висновок лікаря є належним підтвердженням факту перебування особи у стані сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився лікарем ОСОБА_2 у закладі охорони здоров`я відповідно до встановленого порядку проведення такого огляду і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість лікаря у результатах медичного огляду ОСОБА_1 .

Також, з доданих до протоколу відеозаписів видно, що ОСОБА_1 підтверджувала факт вживання нею алкогольних напоїв (файл export-rwltp.mp4 з 01:58:30 год).

Крім того, відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Між тим, ОСОБА_1 не надано доказів оскарження нею медичного висновку №1 від 16 січня 2025 року щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов до переконання, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1 від 16 січня 2025 року, є належним та допустимим доказом по справі, а тому правильно врахований судом першої інстанції в сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, в тому числі даними відеозаписів, як такий, що підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи містяться розбіжності у назві, серії та номері технічного засобу, яким було проведено огляд, оскільки така невідповідність в даному випадку не є істотною, а тому вказані доводи не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на наявність описки у мотивувальній частині судового рішення щодо дати вчинення нею адміністративного правопорушення, як на істотне порушення є безпідставними.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке було нею вчинено саме 16 січня 2025 року, а наявність у постанові вказівки суду про те, що ОСОБА_1 вчинила дане правопорушення 06 січня 2025 року, є очевидною опискою, оскільки в усіх проаналізованих в оскарженій постанові доказах судом вказано, що подія правопорушення відбулась 16 січня 2025 року. Таким чином, вказана описка не впливає на суть прийнятого рішення та не є істотним порушенням, яке би стало підставою для його скасування.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року, відносно неї без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя