Справа №592/414/25
Провадження №3/592/294/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у закритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу в органах поліції на посаді начальника відділення поліції № 2 Богодухівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, підполковника поліції (зі слів) , який має вищу економічну освіту (зі слів Харківський національний університет міського господарства ім. О. М. Бекетова, спеціалізація менеджмент і публічне адміністрування) , який має вищу юридичну освіту (зі слів Харківський національний педагогічний університет ім. Г. С. Сковороди, спеціалізація вчитель права) , одруженого, який з 31.05.2013 року знаходиться в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має на утриманні двох малолітніх дітей (зі слів) : - доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має на утриманні двох непрацездатних батьків, осіб похилого віку, пенсіонерів (зі слів) : - мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - батька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, раніше не судимого (зі слів) , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (зі слів) , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався (зі слів) , який раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався (зі слів) , який раніше до матеріальної відповідальності не притягувався (зі слів) , який раніше до фінансової відповідальності не притягувався (зі слів) , військовозобов`язаного (зі слів) , молодшого лейтенанта запасу (зі слів) , реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) : НОМЕР_1 , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Горлача Сергія Леонідовича, -

В С Т А Н О В И В :

10.01.2025 року до Ковпаківського районного суду м. Суми з Управління Служби безпеки України в Сумській області надійшли матеріали адміністративної справи № 3 щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП (а. п. 27) .

Із змісту протоколу № 3 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, складеного 01.01.2025 року в м. Суми, вбачається, що провідний спеціаліст сектору охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Сумській області майор ОСОБА_7 , керуючись ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП, склав цей протокол про те, що громадянин України ОСОБА_1 , діючи як посадова особа, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. Час вчинення адміністративного правопорушення: правопорушення триваюче, на момент перевірки органом Служби безпеки України - не усунене. Час виявлення адміністративного правопорушення - 31.12.2024 року. Місце вчинення адміністративного правопорушення: відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Юридична адреса: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 11. Суть адміністративного правопорушення полягає в наступному. Комісією Управління Служби безпеки України в Сумській області, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну таємницю" , на підставі припису від 21.11.2024 року № 7872, у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в період часу з 09.12.2024 року до 23.12.2024 року, було проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці у відділенні поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Юридична адреса: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 11. Період діяльності, який перевірявся, а саме: з 01.01.2023 року до 23.12.2024 року. Перевіркою було встановлено наступне. Підставою для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, у відділенні поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області (ВП № 4 СРУП ГУНП в Сумській області, відділення, установа, суб`єкт режимно-секретної діяльності) , є здійснення оперативно-розшукової діяльності відповідно до компетенції у порядку, передбаченому законодавством та іншими нормативно-правовими актами, проведення, відповідно до вимог гл. 21 КПК України, негласних слідчих (розшукових) дій тощо. Спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов`язаною з державною таємницею, наступний: СМ2-2024-005, дата видачі: 19.02.2024 року; термін дії: 31.01.2025 року. Допуск до державної таємниці за формою 2 начальнику відділення поліції № 4 Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції підполковнику поліції ОСОБА_1 , призначеному на посаду наказом від 29.11.2023 року № 481о/с, було надано розпорядженням Управління Служби безпеки України в Сумській області від 31.01.2024 року № 8д. Доступ до секретної інформації вказаній особі, як керівнику установи, був наданий відповідно до вимог п. 68 Порядку-939, за посадою. З державною таємницею керівник установи був обізнаний. Діяльність, пов`язана з державною таємницею, вказаною установою повинна здійснюватись згідно вимогам Закону України "Про державну таємницю" (Закон) , Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях" , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939дск (Порядок-939) . При проведенні перевірки комісією були встановлені грубі порушення вимог вищевказаних законодавчих та нормативних документів у забезпеченні охорони державної таємниці, невиконанні норм і вимог технічного захисту секретної інформації, які є загрозою витоку секретної інформації чи втрати матеріальних носіїв такої інформації, а саме: такі. Відповідно до вимог ст. 5 Закону забезпечення охорони державної таємниці, відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій. Ст. 20 Закону передбачено, що керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, дов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю. Відповідно до вимог ст. 37 Закону керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці. Відповідно до вимог п. 3 Порядку-939, забезпечення охорони державної таємниці на підприємстві, в установі, організації покладається на їх керівників. Керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації. Ст. 28 Закону та п. 116 Порядку-939 передбачено, що громадянин, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний: - не допускати витоку секретної інформації, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; - виконувати вимоги режиму секретності; - додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю. Ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" передбачено, що інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинна оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством. На підставі п. 442 Порядку-939 "Обробка секретної інформації здійснюється з використанням автоматизованих систем лише після створення в них комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю" . В той же час, в ході перевірки було встановлено, що, в порушення вимог ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" та п. 442 Порядку-939, на службовому ПЕОМ (інвентарний № 101467958) слідчого слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Сергія Шабаля, на якому не була створена комплексна система захисту інформації (атестат відповідності не отримувався) , та яка розташована у службовому кабінеті зазначеної установи, зберігається електронний файл текстового документа, з грифом секретності "Таємно" , а саме: "клопотання" , створений 20.11.2024 року, об`ємом 62 Кб, текстового документу - "Клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих розшуковик) дій ..." . Згідно із записами в журналі обліку підготовлених секретних документів слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інвентарний № 3дск, заповнений від руки паперовий варіант зазначеного матеріального носія секретної інформації, із зазначенням повних відомостей стосовно фігуранта кримінального провадження, що підпадають під вимоги ст. 4.12.4. "Зводу відомостей, що становлять державну таємницю" , затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 23.12.2020 року № 383, працівником РСО ОСОБА_12 був облікований під № 780т, гриф секретності "Таємно" , від 20.11.2024 року та, в подальшому, був долучений до справи № 44т, гриф секретності "Таємно" , аркуші № № 6, 7. Поряд з цим, вищевказана ПЕОМ (інвентарний № 101467958) має підключення до глобальної мережі "Інтернет" , що підтверджується властивостями "Мережі" з позначкою "Підключено" . Таким чином, в порушення вимог ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" , п. п. 116, 442 Порядку-939 та взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з допуском до державної таємниці, з використанням ПЕОМ (інвентарний № 101467958) , на якому не була створена комплексна система захисту інформації з підтвердженою відповідністю, та яка була підключена до глобальної мережі "Інтернет" , проводиться обробка та зберігання електронного файлу матеріального носія секретної інформації з грифом секретності "Таємно" , що створює передумови до розголошення такої інформації або втрати її матеріальних носіїв. Основною причиною такого стану є не здійснення, в порушення вимог ст. ст. 5, 20, 37 Закону України "Про державну таємницю" , начальником відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області підполковником поліції Лук`яновим Павлом Вікторовичем, як керівником установи, якою впроваджується діяльність, пов`язана з державною таємницею, постійного контролю за забезпеченням охорони державної таємниці в установі, не вжиття ним в повному обсязі заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим створені передумови до розголошення інформації, яка становить державну таємницю, чи втрати матеріальних носіїв секретної інформації. Згідно ст. 39 Закону "Про державну таємницю" , за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, внаслідок чого виникає реальна загроза порушення її конфіденційності, цілісності та доступності, що є загрозами витоку секретної інформації чи втрати матеріальних носіїв такої інформації, начальник відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області підполковник поліції Лук`янов Павло Вікторович, як посадова особа, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності згідно п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. 1. Відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності: прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_1 , дата та місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Харків, Україна, громадянство: громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) : НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , місце проживання, номер телефону: АДРЕСА_3 , (моб. тел. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) , місце роботи (проходження військової служби, навчання) : відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Юридична адреса: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 11, посада (військове спеціальне) звання: начальник відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, підполковник поліції, документ, що посвідчує особу (вид, серія, номер, ким і коли виданий) : паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11.10.2005 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, чи притягався (лась) протягом року до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю чи порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, якщо притягався, то яким судом та коли, вид накладеного стягнення: не притягався. 2. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 . Українською мовою володіє, послуги перекладача не потребує. Бажає давати пояснення українською мовою. 3. Місце складання протоколу про адміністративне правопорушення: Управління Служби безпеки України в Сумській області, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 32. 4. Свідки правопорушення (у разі наявності) : відомості відсутні, графа не заповнена. 5. Потерпілі (у разі наявності) : відомості відсутні, графа не заповнена. 6. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст. ст. 59, 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП: - кожен має право на професійну правову допомогу; у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно; кожен вільний у виборі захисника своїх прав; - особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівці у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою та користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову у справі. Пояснення та зауваження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть подаватися окремо) : з протоколом не згодний, пояснення буде надавати в суді. 8. Заяви, клопотання, скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: відомості відсутні, графа не заповнена. 9. Рішення за клопотаннями, заявами, скаргами: відомості відсутні, графа не заповнена. 10 Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено про те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали будуть надіслані до суду: Ковпаківського районного суду м. Суми. 11. До протоколу про адміністративне правопорушення додаються: - витяг № 3 з "акту тематичної перевірки ..." (згідно тексту) , від 01.01.2025 року № 41дск, примірник № 1, на 3 (трьох) аркушах, для службового користування; - витяг із Порядку-939, від 01.01.2025 року, № 42дск, примірник № 1, на 1 (одному) аркуші, для службового користування; - витяг із Закону України "Про Державну таємницю" , на 1 аркуші, нетаємно; - витяг із Закону України "Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах" , на 1 аркуші, нетаємно; - витяг із наказу "По особовому складу" про призначення ОСОБА_1 , на 1 аркуші, № б/н; - положення про відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, на 8 аркушах, № б/н; - копія зобов`язання ОСОБА_1 у зв`язку з допуском до державної таємниці від 11.12.2023 року, на 1 аркуші, № б/н, нетаємно; - скріншот екрану ПЕОМ відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інвентарний № 101467958 (місце розташування електронної версії документу "Клопотання" та його властивості) , на 2 аркушах, нетаємно; - скріншот підключення до глобальної мережі "Інтернет" , що підтверджується властивостями "Мережі" з позначкою "Підключено" ПЕОМ відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інвентарний № 101467958, на 1 аркуші, нетаємно. 12. Свідки правопорушення (у разі наявності) зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомлені. Зауваження до змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідків (у разі наявності) : відомості відсутні, графа не заповнена. 13. Потерпілі (у разі наявності) зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомлені. Зауваження потерпілих до змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідків (у разі наявності) : відомості відсутні, графа не заповнена. 14. Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення: підпис, ОСОБА_7 . Підпис, ОСОБА_1 , 06.01.2025 року, виправлено кульковою ручкою з пастою синього кольору на 07.01.2025 року. З протоколом про адміністративне правопорушення ознайомлений (на) , примірник протоколу отримав (ла) : підпис, ОСОБА_1 , 07.01.2025 року. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від пояснень або підписання протоколу про адміністративне правопорушення, вона за бажанням може викласти мотиви своєї відмови: відомості відсутні, графа не заповнена. У разі, якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та (або) отримання примірника протоколу, зазначається про надсилання такого примірника поштою: відомості відсутні, графа не заповнена. № 23 від 01.01.2025 року. підпис, ОСОБА_1 , 07.01.2025 року (а. п. 1-7) .

21.02.2025 року на електронну пошту Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який працює на посаді начальника відділення поліції № 2 Богодухівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) : НОМЕР_1 , моб. тел. НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_6 , справа № 592/414/25, із змісту якого вбачається, що в провадженні судді Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. Із змісту протоколу № 3 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, від 01.01.2025 року вбачається, що в ході перевірки, проведеної співробітниками Управління Служби безпеки України в Сумській області, було встановлено, що, в порушення вимог ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" та п. 442 Порядку-939, на службовому ПЕОМ (інвентарний № 101467958) слідчого слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Сергія Шабаля, на якому не була створена комплексна система захисту інформації (атестат відповідності не отримувався) , та яка розташована у службовому кабінеті зазначеної установи, зберігається електронний файл текстового документа, з грифом секретності "Таємно" , а саме: "клопотання" , створений 20.11.2024 року, об`ємом 62 Кб, текстового документу "Клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій ..." . Згідно із записами в журналі обліку підготовлених секретних документів відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інвентарний № 3дск, заповнений від руки паперовий варіант зазначеного матеріального носія секретної інформації, із зазначенням повних відомостей стосовно фігуранта кримінального провадження, що підпадають під вимоги ст. 4.12.4. "Зводу відомостей, що становлять державну таємницю" , затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України № 383 від 23.12.2020 року, співробітницею РСО ОСОБА_12 був облікований під № 780т, гриф секретності "Таємно" , від 20.11.2024 року та в подальшому був долучений до справи № 44т, гриф секретності "Таємно" , арк. арк. 6, 7. Поряд з цим, вищевказана ПЕОМ (інвентарний № 101467958) має підключення до глобальної мережі "Інтернет" , що підтверджується властивостями "Мережі" з позначкою "Підключено" . Таким чином, в порушення вимог ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" , п. п. 116, 442 Порядку-939 та взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з допуском до державної таємниці з використанням ПЕОМ (інвентарний № 101467958) , на якому не була створена комплексна система захисту інформації з підтвердженою відповідністю та яка була підключена до глобальної мережі "Інтернет" , проводиться обробка та зберігання електронного файлу матеріального носія секретної інформації з грифом секретності "Таємно" , що створює передумови до розголошення такої інформації або втрати її матеріальних носіїв. Зокрема, ним, як начальником територіального підрозділу поліції, були здійснені всі заходи для забезпечення охорони державної таємниці, а саме: - у відділенні поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області було створено РСО; - на нарадах з особовим складом до відома працівників доводилися та доводяться нормативно-правові акти, які регламентують питання охорони державної таємниці; - РСО розміщене в приміщенні, яке відповідає вимогам чинного законодавства щодо його обладнання, забезпечене в повному обсязі необхідними журналами, книгами, сейфами для зберігання документів; - передбачено посаду старшого інспектора з режиму секретності тощо. Разом з тим, постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2025 року у справі № 592/415/25, провадження № 3/592/295/25 старшого інспектора з режиму секретності відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_12 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та її було піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. . ОСОБА_12 свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, визнала. Також, постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.02.2025 року у справі № 592/416/25, провадження № 3/592/296/25 слідчого слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Шабаля Сергія Миколайовича було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та його було піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. . Крім того, будь-яких негативних наслідків від вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, на кшталт, розголошення державної таємниці, втрата документів чи інших матеріальних носіїв секретної інформації тощо, не настало, отже, будь-якої шкоди суспільним та державним інтересам, що охороняються законом, ним завдано не було. Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: - чи було вчинено адміністративне правопорушення, - чи винна дана особа в його вчиненні, - чи підлягає вона адміністративній відповідальності, - чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, - чи заподіяно майнову шкоду, - чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також необхідно з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису) , які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ст. 22 КУпАП малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом. Вказана правова позиція у повній мірі узгоджується з усталеною судовою практикою апеляційних судів України, наприклад, з постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.06.2016 року у справі № 479/212/16-п, провадження № 33/784/87/16, яка набрала законної сили 09.06.2016 року, з постановою Запорізького апеляційного суду від 17.01.2020 року у справі № 33/807/10/20, провадження № 334/6588/19, яка набрала законної сили 17.01.2020 року. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 284 КУпАП, він просив: 1. Звільнити його - ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. 2. Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо нього - ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП. 21.02.2025 року. Підпис. ОСОБА_1 (вхідний № ЕП-1660/25 від 21.02.2025 року) (а. п. 30, 31) .

24.02.2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який працює на посаді начальника відділення поліції № 2 Богодухівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, звання: підполковник поліції, моб. тел. 099-511-05-25, справа № 592/414/25, надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, із змісту якого вбачається, що в провадженні судді Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, судове засідання по якому призначене на 24.02.2025 року на 11 годину 30 хвилин. Він просив суд долучити до матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення копію його паспорту та РНОКПП на 10 аркушах. Також він просив суд винести постанову з урахуванням клопотання, поданого ним 21.02.2025 року. Він звернув увагу суду на те, що своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, він не визнає. Він просив суд звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212 КУпАП. Також він просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо нього - ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП. Додатки: на 10 аркушах. 24.02.2025 року, підпис, ОСОБА_13 (вхідний № 6974/25 від 24.02.2025 року) (а. п. 38-48) .

24.02.2025 року в закритому судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 надав пояснення, аналогічні, викладеним ним в раніше поданих ним клопотаннях від 21.02.2025 року (а. п. 30, 31) та від 24.02.2025 року (а. п. 38-48) . Своє вини у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, він не визнав повністю. Він просив суд винести постанову, якою звільнити його - ОСОБА_1 , як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП. Крім того, він просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо нього - ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП (а. п. 60) .

24.02.2025 року в закритому судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвокат Горлач Сергій Леонідович надав пояснення, аналогічні поясненням його підзахисного. Він просив суд винести постанову, якою звільнити його підзахисного - ОСОБА_1 , як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП. Крім того, він просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо його підзахисного - ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП. Крім того він зазначив про те, що передумов до розголошення інформації, яка становить державну таємницю чи втрати матеріальних носіїв секретної інформації, його підзахисним ОСОБА_1 не було (а. п. 61) .

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Горлача Сергія Леонідовича, дослідивши й оголосивши документи та копії документів, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, прихожу до наступного висновку.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків (Положення ст. 14-1 втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#Text) .

Із змісту п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП вбачається, що порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (Кодекс доповнено ст. 212-2 згідно із Законом № 1080-XIV від 21.09.1999 року; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1703-IV від 11.05.2004 року, № 1180-VI від 19.03.2009 року, № 3775-VI від 22.09.2011 року) .

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (Ст. 245 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2342-III від 05.04.2001 року) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/80732-10#Text) .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису) , які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (Ст. 251 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР № 1369-12 від 29.07.1991 року, № 1818-12 від 15.11.1991 року; Законами № 586-VI від 24.09.2008 року, № 596-VIII від 14.07.2015 року, № 1952-VIII від 16.03.2017 року, № 2262-VIII від 21.12.2017 року, № 1582-IX від 29.06.2021 року) .

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (Ст. 252 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2342-III від 05.04.2001 року) .

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) , встановлюються ст. ст. 279-1 - 279-8 цього Кодексу (Ст. 280 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР № 1117-11 від 16.10.1985 року, Законами № 2342-III від 05.04.2001 року, № 2262-VIII від 21.12.2017 року, № 1582-IX від 29.06.2021 року) .

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 міститься склад вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, що підтверджується такими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

1) протоколом № 3 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, складеним 01.01.2025 року в м. Суми провідним спеціалістом сектору охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Сумській області майором ОСОБА_7 , на 07 (семи) аркушах (а. п. 1-7) ;

2) витягом № 3 з "акту тематичної перевірки стану охорони державної таємниці у відділенні поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області від 31.12.2024 року № 11004дсск" від 01.01.2025 року № 41дск, примірник № 1, на 03 (трьох) аркушах, для службового користування (а. п. 8-10) ;

3) витягом із "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в держаних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях" (Порядку-939) , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 року, від 01.01.2025 року, № 42дск, примірник № 1, на 01 (одному) аркуші, для службового користування (а. п. 11) ;

4) витягом із Закону України "Про Державну таємницю" , на 01 (одному) аркуші, нетаємно (а. п. 12) ;

5) витягом із Закону України "Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах" , на 01 (одному) аркуші, нетаємно (а. п. 13) ;

6) витягом із наказу "По особовому складу" про призначення ОСОБА_1 , на 01 (одному) аркуші, № 481 о/с від 09.11.2023 року (а. п. 14) ;

7) положенням про відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, затвердженим начальника Головного управління Національної поліції на 08 (восьми) аркушах, № 555 від 08.07.2024 року (а. п. 15-22) ;

8) копією зобов`язання громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку з допуском до державної таємниці від 11.12.2023 року, на 01 (одному) аркуші, № б/н, нетаємно (а. п. 23) ;

9) скріншотом екрану ПЕОМ відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інвентарний № 101467958 (місце розташування електронної версії документу "Клопотання" та його властивості) , на 02 (двох) аркушах, нетаємно (а. п. 24, 25) ;

10) скріншотом підключення до глобальної мережі "Інтернет" , що підтверджується властивостями "Мережі" з позначкою "Підключено" ПЕОМ відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інвентарний № 101467958, на 01 (одному) аркуші, нетаємно (а. п. 26) .

Вищенаведені докази є належними та допустимими.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (Офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дивитись в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/254к/96-вр#Text) .

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне (адміністративне) правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть адміністративного правопорушення наведена в протоколі співробітника Управління Служби безпеки в Сумській області) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку - версії співробітника Управління Служби безпеки України в Сумській області.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноваженого співробітника Управління Служби безпеки України в Сумській області) була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/995_004#Text) .

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як "кримінальне обвинувачення" , оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть адміністративного правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані й у даній справі.

Суддя при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищезазначені, оголошені, досліджені та перевірені у судовому засіданні докази, визнаю їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим адміністративним правопорушенням, оскільки вони не були спростовані в ході судового розгляду, оскільки вони передбачені чинним законодавством як джерела доказування та були зібрані у відповідності до процесуальних норм, відтак вважаю повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по даній справі про адміністративне правопорушення, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (Ст. 23 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2342-III від 05.04.2001 року) .

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) , уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 122, ст. ст. 122-2, 122-4, ч. 3 ст. 123, ч. ч. 2-5 ст. 126, ст. ст. 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу (Ст. 22 із змінами, внесеними згідно із Законами № 1231-IX від 16.02.2021 року, № 2657-IX від 06.10.2022 року, № 3733-IX від 22.05.2024 року, № 3886-IX від 18.07.2024 року) .

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) . Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) , встановлюються ст. ст. 279-1 - 279-8 цього Кодексу (Ст. 33 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2342-III від 05.04.2001 року, № 596-VIII від 14.07.2015 року, № 2262-VIII від 21.12.2017 року, № 1582-IX від 29.06.2021 року) .

Отже, аналіз наведених положень та тлумачення визначення адміністративного стягнення вказує на те, що це захід адекватної реакції держави на вчинення фізичною чи юридичною особою адміністративних деліктів із акцентом як на майнові (фінансові) обмеження прав, правомочностей, так і вплив на саму особу, її психіку та поведінку.

Крім того, адміністративне стягнення - це засіб примусу, що застосовується від імені держави до суб`єктів адміністративного проступку, визнаних винними у вчиненні адміністративного проступку.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності, на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу "пропорційності" (principle of proportionality) - "справедливої рівноваги (балансу)" (fair balance) між інтересами держави (суспільства) , пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

"Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар" .

Як вбачається з матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, не спричинило значної (будь-якої, на кшталт, майнової, немайнової, фізичної тощо) шкоди суспільним та державним інтересам.

Також вважаю за можливе, доцільне та необхідне врахувати відсутність негативної та такої, що компрометує ОСОБА_1 , інформації, який до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної, матеріальної, фінансової відповідальності не притягувався.

При цьому також враховую те, що в умовах російської збройної агресії проти України, здійснюючи правосуддя від імені України, у даній справі, суддя може в межах наданих йому дискреційних повноважень, може дійти висновку про доцільність не піддавати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративному стягненню, як до громадянина Держави Україна, який проходить службу в органах поліції, тобто фактично бере активну участь у захисті нашої країни від злочинців, а в разі необхідності і від підступних загарбників, що, серед іншого наведеного вище, відповідає принципам гуманізму.

Ухвалюючи рішення у даній справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне звернути увагу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто щодо якої було складено протокол № 3 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме: щодо ОСОБА_1 , на недопустимість вчинення будь-яких адміністративних правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу (Ст. 284 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР № 1117-11 від 16.10.1985 року; Законами № 244/94-ВР від 15.11.1994 року, № 2342-III від 05.04.2001 року, № 762-IV від 15.05.2003 року, № 4652-VI від 13.04.2012 року) .

Беручи до уваги конкретні обставини справи про адміністративне правопорушення, ступінь вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про істотні негативні наслідки від інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за можливе, доцільне та необхідне, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, у зв`язку з малозначністю інкримінованого йому адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Крім того, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: найменування документа і дії, за яку справляється судовий збір, та платника судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (Із змінами, внесеними згідно із Законом № 3985-IX від 19.09.2024 року (Ч. 2 ст. 4 із змінами, внесеними згідно із Законами № 4212-VI від 22.12.2011 року, № 590-VII від 19.09.2013 року; в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015 року; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1774-VIII від 06.12.2016 року, № 2147-VIII від 03.10.2017 року, № 2475-VIII від 03.07.2018 року, № 2628-VIII від 23.11.2018 року, Кодексом № 2597-VIII від 18.10.2018 року, Законом № 465-IX від 16.01.2020 року) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3674-17#Text) .

Враховуючи те, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з малозначністю інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , відтак судовий збір стягненню не підлягає.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу на те, що КПК України хоча і не містить передбаченої законом правової дефініції аналогії закону та права як кримінально-процесуального принципу, проте з огляду на формально-юридичну природу ч. 6 ст. 9 КПК України, яка структурно формулює гіпотезу правової норми, можливо дійти висновку про те, що чинний КПК України встановлює законодавчо визначений принцип аналогії закону та права в кримінальному провадженні. У свою чергу, за змістовною юридичною (кримінально-процесуальною) природою ця норма права характеризується такою сутнісною ознакою, як відсутність умов регулювання або заперечення монозначності регулювання питання кримінального провадження. Водночас за нормативною юридичною (кримінально-процесуальною) природою вказаній нормі права властива така формальна ознака, як імперативний припис застосовувати саме загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Натомість кримінальне право України щодо юридичної протидії кримінальним правопорушенням прямо забороняє застосування аналогії закону. Так, положення ч. 4 ст. 3 КК України передбачають диспозицію, згідно якій застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. До того ж правові норми КК України не врегульовують, тобто не забороняють та не дозволяють застосування аналогії права передусім у правовідносинах стосовно: а) конституційних прав, свобод та гарантій особи, яка притягається до кримінальної відповідальності; б) кримінальної відповідальності юридичних осіб.

Доцільно зазначити про те, що КВК України прямо не передбачає положень щодо можливості застосування принципу аналогії закону та/або аналогії права в юридичних відносинах стосовно виконання та відбування кримінальних покарань. Крім того, КВК України не містить прямої заборони або прямого обмеження щодо застосування принципу аналогії закону та/або аналогії права в указаних правовідносинах.

Варто звернути увагу та на те, що приписи Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" в частині правової можливості застосування юридичного принципу аналогії закону та/або аналогії права тотожні нормам КВК України, тобто прямо не встановлюють принцип аналогії закону та права у сфері оперативно-розшукової діяльності.

Тому доцільно здійснити наукову екстраполяцію відносно того, що в майбутньому кримінальне право, кримінально-виконавче право та оперативно-розшукове право України буде еволюціонувати в напрямі запровадження принципу аналогії закону та права у відповідній галузі законодавства України з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України. У цьому разі саме кримінально-процесуальне право (кримінальний процес) України є найбільш близькою галуззю права у сфері протидії кримінальним правопорушенням та застосування санкцій, зокрема, покарань, за вчинення кримінальних правопорушень. Схожість юридичної природи цих галузей полягає в: 1) тотожності перелічених галузей права за імперативним методом правового регулювання; 2) однорідному (кримінально-юрисдикційному) предметі правового регулювання; 3) виключно законодавчо визначеній формі нормативно-правових положень; 4) державно-владному (правоохоронному та правозастосовному) юридичному змісті правовідносин. Внаслідок цього вбачається, що кримінальний процес України є більш динамічною та поліваріативною, дискреційною галуззю права порівняно з кримінальним правом України, яке є більш статичним та моноваріативним. Необхідно зауважити на тому, що аналогію в кримінальному провадженні можна диференціювати на два види: 1) аналогію закону; 2) аналогію права.

Так, відповідно до норм ч. 6 ст. 9 КПК України аналогію закону застосовують, коли положення цього кодексу неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, а аналогію права, якщо положення цього кодексу регулюють питання кримінального провадження. І в обох випадках застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Проте слід зазначити про те, що загальні засади кримінального провадження, закріплені ч. 1 ст. 7 КПК України, є такими, що повністю відповідають конституційно-правовим принципам: а) політичної системи України; б) прав, свобод та обов`язків людини й громадянина; в) правосуддя та судочинства в Україні.

Тобто ці засади є одночасно і принципами права України, зокрема, кримінально-процесуального права. Оскільки КПК України не містить формально-нормативної дефініції аналогії закону та права, аналогії закону, аналогії права, відтак визначення аналогії закону та права в кримінальному провадженні є доктринальним, теоретичним і має фундаментальний характер. Тобто вказана наукова категорія знаходиться у вимірі теорії кримінального процесу, а не позитивного (законодавчого) права у сфері кримінального процесу.

Важливими та значущими дослідженнями принципу аналогії закону та права в кримінальному провадженні, а саме: в загальній частині кримінального процесу, є гносеологічні розвідки щодо застосування аналогії закону під час розгляду кримінально-процесуальних функцій Державного бюро розслідувань у сфері протидії кримінальним правопорушенням. Так, норми ст. 1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" визначають, що Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції. У свою чергу, слідчі органів Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, які передбачені п. п. 1-3 ч. 4 ст. 216 КПК України. Тобто КПК України прямо встановлює досудове розслідування як кримінально-процесуальну функцію Державного бюро розслідувань у сфері протидії кримінальним правопорушенням. Проте КПК України прямо не визначає повноваження Державного бюро розслідувань виконувати інші юрисдикційні функції щодо кримінального провадження, а саме: запобігання, виявлення, припинення, розкриття кримінальних правопорушень. Тому є підстави стверджувати стверджувати про наявність неоднозначності регулювання питань кримінального провадження, що передбачено положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України. Зважаючи на принцип невичерпності завдань Державного бюро розслідувань та враховуючи таку загальну засаду кримінального провадження, як публічність (ст. 25 КПК України) , вбачається можливим вважати запобігання, виявлення, припинення, розкриття кримінальних правопорушень окремими самостійними кримінально-процесуальними функціями внаслідок застосування аналогії закону в кримінальному провадженні (ч. 6 ст. 9 КПК України) . Отже, указані функції у сфері протидії кримінальним правопорушенням здійснюються Державним бюро розслідувань як державним правоохоронним органом та як суб`єктом кримінального процесу - інституційним, публічно-правовим суб`єктом кримінального процесу. Зазначене свідчить про тісні гносеологічні зв`язки доктрини кримінального процесу та доктрини організації судових і правоохоронних органів та про можливість подальших наукових досліджень структури (як кримінально-процесуального суб`єкта державно-владних повноважень) , функцій (у тому числі кримінально-процесуальних функцій) Державного бюро розслідувань.

Необхідно зауважити на тому, що кримінально-процесуальне регулювання протидії кримінальним правопорушенням доцільно здійснювати з урахуванням положень ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" , які визначають протидію злочинності як форму діяльності Національної поліції України. Натомість КПК України, якщо брати до уваги формально-логічне тлумачення його норм, не передбачає правового інституту протидії кримінальним правопорушенням. Проте КПК України й не заперечує наявності правового інституту протидії кримінальним правопорушенням в кримінальному провадженні. Цей доктринальний підхід до праворозуміння приписів КПК України повністю відповідає принципу аналогії закону та права в кримінальному провадженні (ч. 6 ст. 9 КПК України) . До того ж наукове пізнання законодавчо визначених функцій Державного бюро розслідувань у сфері протидії злочинності шляхом запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування (досудового розслідування) кримінальних правопорушень буде сприяти повному та всебічному дослідженню функцій Державного бюро розслідувань як публічно-правової інституції, як державного органу, як правоохоронного органу з відповідними йому "примусовими владними повноваженнями" , а також розвитку теоретичних взаємозв`язків і співвідношень між кримінальним процесом та французькою доктриною Конституційного права та політичних інститутів, сформульованою професором Страсбурзького університету Жаном-Полем Жакке в його науковій праці "Конституційне право та політичні інститути" , як системи вчень та концепцій у галузі знань про державу та право закордонних країн, у тому числі знань про державу та право Франції.

Варто звернути увагу на дослідження принципу аналогії закону та права в кримінальному провадженні в особливій частині кримінального процесу, присвячені застосуванню принципу аналогії права під час особливого режиму досудового розслідування, зокрема, щодо моменту початку кримінального процесуального часу в період дії (чинності) правового режиму воєнного, надзвичайного стану. Так, диспозиція ст. 615 КПК України, передбачаючи кримінально-процесуальне регулювання, у тому числі правового режиму воєнного, надзвичайного стану, прямо не встановлює положення щодо моменту початку кримінального процесуального часу, протягом якого діє правовий режим воєнного, надзвичайного стану. Тобто в цьому разі приписами ч. 6 ст. 9 КПК України чітко визначено регулювання питання в кримінальному провадженні. У свою чергу, момент початку кримінального процесуального часу дії (чинності) правового режиму воєнного, надзвичайного стану прямо врегульовано нормами ч. 2 ст. 3 Бюджетного кодексу України. Так, диспозиція вказаної статті передбачає: "Відповідно до Конституції України бюджетний період для Державного бюджету України за особливих обставин може бути іншим, ніж передбачено ч. 1 цієї статті. Особливими обставинами, за яких Державний бюджет України може бути затверджено на інший, ніж передбачено ч. 1 цієї статті, бюджетний період, є: 1) введення воєнного стану; 2) оголошення надзвичайного стану в Україні" . У цьому разі моментом початку кримінального процесуального часу чинності правового режиму воєнного, надзвичайного стану є конкретна особлива обставина, тобто часовий параметр. Згадана обставина є часовою межею вказаного різновиду юридичного, а саме: фінансово-правового часу в кримінальному провадженні. У зв`язку з цим убачається, що застосування в кримінальному провадженні правового часу, який встановлений іншими галузями права України, на думку ОСОБА_14 , повною мірою відповідає науковій традиції "дослідження співвідношення кримінального процесуального регулювання строків з іншим галузевим регулюванням часових параметрів" . Таким чином, ч. 2 ст. 3 Бюджетного кодексу України як норма фінансового права України, тобто бюджетного права як інституту в межах фінансового права, застосовується до вказаних вище кримінально-процесуальних правовідносин з огляду на постулат (аксіому) застосування імперативного методу юридичного регулювання в публічних правовідносинах, як у кримінально-процесуальних, так й у фінансово-бюджетних, з урахуванням такої загальної засади кримінального провадження та фінансового права, як забезпечення національної безпеки та оборони України, передбачене ч. ч. 1, 2, 3 ст. 17 Конституції України, як норми прямої дії згідно з нормами ч. 3 ст. 8 Основного Закону України, зважаючи на принцип аналогії права та невичерпність загальних засад кримінального провадження.

Як вважає ОСОБА_15 , дослідження доктринального взаємозв`язку кримінального процесу та фінансового права буде сприяти впровадженню в юридичну практику наукового підходу, згідно якому: "Успішну публічну фінансову діяльність в державі, спрямовану на забезпечення реалізації її завдань та функцій, її економічне зростання, можливо проводити тільки за умови створення злагодженої системи нормативно-правових актів, що є її підґрунтям" .

Наведені акти законодавства України та фундаментальні наукові праці свідчать про: а) тісні гносеологічні взаємозв`язки доктрини кримінального процесу та доктрини фінансового права; б) можливість подальших теоретичних досліджень співвідношення кримінального процесуального та фінансового правового часу (як часових меж та параметрів) , передусім щодо особливих обставин та особливих і спеціальних юридичних режимів у кримінальному процесі та у фінансовому праві (здебільшого у сфері державної безпеки та оборони України) .

Крім того, у майбутньому доцільно внести до КПК України зміни, доповнення, які будуть встановлювати часові межі: а) воєнного стану; б) умов воєнного стану; з урахуванням часового параметру виникнення вказаних різновидів юридичного часу в кримінальному процесі. Виключну гносеологічну важливість має наукове дослідження поєднання знань стосовно кримінально-процесуальних функцій та знань щодо особливих і спеціальних режимів у кримінальному процесі у сфері національної безпеки та оборони України. Так, саме поява нових фундаментальних знань у цих галузях науки буде сприяти спеціалізованому доктринальному дослідженню кримінально-процесуальної функції припинення кримінальних правопорушень проти державної безпеки та оборони України, а саме: теоретикоюридичному вивченню "припинення злочинної практики зміни демографічного складу населення тимчасово окупованих територій Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, системних порушень прав людини, у тому числі прав корінних народів, зокрема, права на збереження культурної спадщини та свободу віросповідання, а також припинення вчинення воєнних злочинів і злочинів проти людяності та повернення Україні повного контролю над її територією у міжнародно визнаних кордонах" .

Слід також наголосити на тому, що кримінально-процесуальна функція припинення кримінальних правопорушень проти державної безпеки та оборони України передбачена як публічно-правова функція у сфері протидії збройній агресії Російської Федерації проти України, що триває і нині. Так, ця кримінально-процесуальна функція прямо визначена в тексті Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОЧЕС, Європейського Парламенту, урядів і парламентів іноземних держав щодо посилення міжнародного співробітництва в рамках Кримської платформи для протидії агресії Російської Федерації, затвердженому відповідною Постановою Верховної Ради України № 706-IX від 23.08.2021 року, яке є джерелом права в галузі конституційного права України.

Це свідчить про те, що результати наукових досліджень учення про принцип аналогії закону та права в кримінальному провадженні можуть застосовуватися, зокрема, наукою конституційного права України. Учені-процесуалісти в галузі кримінального провадження можуть розпочати докладне вивчення кримінально-процесуальних функцій стосовно протидії кримінальним правопорушенням проти державної безпеки та оборони України "у сфері запровадження обмежувальних заходів (санкцій) щодо Російської Федерації як держави-агресора та держави-окупанта, її посадових осіб, фізичних та юридичних осіб, причетних до неправомірної окупації та спроби анексії" з урахуванням положень Закону України "Про санкції" та інших законів України. Слід зазначити про те, що Закон України "Про санкції" може розглядатися як джерело кримінального провадження, як інший акт законодавства, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 9 КПК України, оскільки норми ч. 1 ст. 5 цього закону встановлюють правило: пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України, зокрема, Службою безпеки України.

У свою чергу, Служба безпеки України як правоохоронний орган може вважатися інституційним суб`єктом кримінального процесу з урахуванням положень п. п. 4-1, 7-1, 8, 17 ч. 1 ст. 3 КПК України. Таке фундаментальне пізнання кримінально-процесуальних функцій буде сприяти міжгалузевим науковим дослідженням у галузі кримінального процесу, з одного боку, та у сфері конституційного й адміністративного права України, з іншого боку, передусім щодо вивчення принципу аналогії закону та права. Розгляд принципу аналогії у кримінальному провадженні має ґрунтуватися на теорії права, філософії права, історії політичних та правових учень, що обумовлює звернення до першоджерел світової юридичної думки. Одним із таких доктринальних джерел є "Загальна теорія права" - твір видатного французького вченого-правознавця Ж.- ОСОБА_16 . Особливість наукової концепції дослідника-юриста Ж.-Л. Бержеля полягає в тому, що "загальні принципи в широкому розумінні складають каркас юридичної думки та відіграють важливу роль в інтерпретації закону. Судді спираються на них, коли необхідно визначити зміст неясних або двозначних текстів" . Водночас науковець досліджує питання юридичних прогалин, зазначаючи: "Роль загальних принципів виявляється ще більш значною, коли мова йде про згладжування юридичних прогалин" .

Таким чином, подальше фундаментальне пізнання принципу аналогії закону та права в кримінальному провадженні необхідно здійснювати в таких наукових напрямах: 1) емпіричні дослідження процесуальних рішень судових та правоохоронних органів, у тексті яких відображено застосування приписів ч. 6 ст. 9 КПК України; 2) порівняльно-правові (внутрішньосистемні) дослідження принципу аналогії закону та права в кримінальному процесі та в інших галузях права (у тому числі в цивільному праві, цивільному процесі та адміністративному процесі); 3) компаративістичні (зовнішньосистемні) дослідження принципу аналогії закону та права в кримінальному процесі в правових системах закордонних держав, зокрема, держав євро-американського юридичного простору (https://rep.dnuvs.ukr.education/server/api/core/bitstreams/25c11640-2147-4716-a8f3-dd794fbb3dcb/content) .

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги статтю, присвячену дослідженню місця процесуальної аналогії в системі принципів кримінального провадження з огляду на законодавчо закріплені положення в ч. 6 ст. 9 КПК України. Обґрунтовано використання терміна "процесуальна аналогія" як найбільш коректного та такого, що охоплює поняття "аналогія закону" та "аналогія права" , оскільки, незважаючи на законодавчу конструкцію, доктринальні положення та судова практика констатують допустимість обох видів аналогії у вітчизняному кримінальному процесі. В статті зроблено висновок про те, що процесуальна аналогія не є самостійним принципом кримінального провадження, а є способом реалізації законності (https://slovo.nsj.gov.ua/index.php/ua/arkhiv-nomeriv/2019/3-28-2019/10-arh-2019/88-protsesualna-analogiya-samostijnij-printsip-kriminalnogo-provadzhennya-chi-element-zakonnosti) .

До того ж, вважаю за можливе взяти до уваги Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суду України від 07.11.2017 року, яким було встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється ( ОСОБА_17 https://protocol.ua/ua/shchodo_vstanovlennya_vini_osobi_pid_chas_zakrittya_provadgennya_pro_administrativni_pravoporushennya_u_zv_yazku_iz_zakinchennyam_strokiv_prityagnennya_do_administrativnoi_vidpovidalnosti/) (https://protocol.ua/ua/vstanovlennya_vini_osobi_pid_chas_zakrittya_provadgennya_pro_administrativni_pravoporushennya_u_zv_yazku_iz_zakinchennyam_strokiv_prityagnennya_do_administrativnoi_vidpovidalnosti/) .

Отже, в світлі вищезазначеного, беручи до уваги положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.ХІ.1950 року, в розумінні якої притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як "кримінальне обвинувачення" , оскільки адміністративні правопорушення та адміністративні стягнення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" , у значенні її ст. 6, з урахуванням положень ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України, прихожу до висновку про те, що в даному конкретному випадку, з урахуванням понять "аналогія закону" та "аналогія права" , застосуванню підлягає Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суду України від 07.11.2017 року, тобто під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, вина особи також не встановлюється.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2025 року у справі № 592/415/25, провадження № 3/592/295/25, якою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженку м. Ташкент Республіка Узбекистан, громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , яка проходить службу в органах поліції на посаді старшого інспектора з режиму секретності відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) : НОМЕР_5 , було визнано винною у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та її було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. . Було постановлено стягнути з ОСОБА_12 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. . Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу. Згідно ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1020 грн. . Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 28.01.2025 року. При цьому в зазначеній постанові судді Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченка О. В. зазначено про те, що 20.11.2024 року ОСОБА_12 , працюючи на посаді старшого інспектора з режиму секретності відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області допустила порушення вимог ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" , п. п. 42, 43, 116, 442 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 939 від 18.12.2013 року, не вжила заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечила контроль за охороною державної таємниці, внаслідок чого виникла реальна загроза порушення її конфіденційності, цілісності та доступності, що є загрозою витоку секретної інформації. У судовому засіданні ОСОБА_12 свою вину визнала (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124455307) (а. п. 63, 64) .

До того ж, вважаю за можливе взяти до уваги постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2025 року у справі № 592/416/25, провадження № 3/592/2965/25, якою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, який проходить службу в органах поліції на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) : не зазначений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , було визнано винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. . Було постановлено стягнути з ОСОБА_19 на користь держави судовий у розмірі 605,60 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. . Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 24.02.2025 року. При цьому в зазначеній постанові судді Ковпаківського районного суду м. Суми Зоріка М. В. зазначено про те, що в діях ОСОБА_19 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, тобто порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125071285) (а. п. 65, 66) .

Крім того, із змісту протоколу № 3 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, складеного 01.01.2025 року в м. Суми, вбачається, що, в порушення вимог ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" , п. п. 116, 442 Порядку-939 та взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з допуском до державної таємниці, з використанням ПЕОМ (інвентарний № 101467958) , на якому не була створена комплексна система захисту інформації з підтвердженою відповідністю, та яка була підключена до глобальної мережі "Інтернет" , проводиться обробка та зберігання електронного файлу матеріального носія секретної інформації з грифом секретності "Таємно" , що створює передумови до розголошення такої інформації або втрати її матеріальних носіїв. Основною причиною такого стану є не здійснення, в порушення вимог ст. ст. 5, 20, 37 Закону України "Про державну таємницю" , начальником відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області підполковником поліції Лук`яновим Павлом Вікторовичем, як керівником установи, якою впроваджується діяльність, пов`язана з державною таємницею, постійного контролю за забезпеченням охорони державної таємниці в установі, не вжиття ним в повному обсязі заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим створені передумови до розголошення інформації, яка становить державну таємницю, чи втрати матеріальних носіїв секретної інформації. Згідно ст. 39 Закону "Про державну таємницю" , за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, внаслідок чого виникає реальна загроза порушення її конфіденційності, цілісності та доступності, що є загрозами витоку секретної інформації чи втрати матеріальних носіїв такої інформації, начальник відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області підполковник поліції Лук`янов Павло Вікторович, як посадова особа, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності згідно п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП (а. п. 1-7) .

Враховуючи вищевикладене, можливо дійти висновку про те, що старший інспектор з режиму секретності відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Неліна Ольга Олегівна, слідчий слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Шабаль Сергій Миколайович та начальник відділення поліції № 2 Богодухівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, колишній начальник відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, підполковник поліції Лук`янов Павло Вікторович одночасно, у співучасті вчинили дії (припустилися бездіяльності) , які охоплюються диспозицією п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Але таке у повній мірі не узгоджується з імперативними вимогами ст. 26 КК України, згідно якій співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення, та з положеннями ст. 27 КК України, а чинний КУпАП взагалі не містить поняття "співучасть" .

Крім того, співучасть у кримінальному правопорушенні це завжди умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення, інкриміноване старшому інспектору з режиму секретності відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Неліній Ользі Олегівні, слідчому слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Шабалю Сергію Миколайовича та начальнику відділення поліції № 2 Богодухівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, колишньому начальнику відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, підполковник поліції Лук`янову Павлу Вікторовичу адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, тобто порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, безспірно та безумовно може бути вчинене лише з необережності.

Більш того, ч. 3 ст. 4 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

За таких обставин прихожу до висновку про те, що клопотання особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності та про закриття справи слід задовольнити частково. Слід звільнити особу, яка притягалася до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП. Слід закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

При ухваленні даної постанови була врахована практика суддів апеляційних судів та суддів судів першої інстанції, а саме:

1) постанова судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Миколаївської області Значок Ірини Станіславівни від 09.06.2016 року у справі № 479/212/16-п, провадження № 33/784/87/16, яка набрала законної сили 09.06.2016 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/58237560) ;

2) постанова судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончара Олександра Сергійовича від 17.01.2020 року у справі № 334/6588/19, провадження № 33/807/10/20, яка набрала законної сили 17.01.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87137752) ;

3) постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченка Олександра Володимировича від 12.12.2023 року у справі № 592/16532/23, провадження № 3/592/3212/23, яка набрала законної сили 25.12.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115562410, https://reyestr.court.gov.ua/Review/115613822) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 40-1, 212-2, 284 КУпАП; ст. ст. 7, 9, 375, 376, 615 КПК України; ст. ст. 3, 4, 26, 27 КК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності та про закриття справи задовольнити частково.

Звільнити особу, яка притягалася до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, щодо особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 2 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков