Номер провадження: 33/813/10/25
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника особи, яка притягується до відповідальності Ізовіта А.М., представника Одеської митниці Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеореконференції, апеляційну скаргу захисника Ізовіта А.М. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України працюючого директором ТОВ «Ластон Крайд» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено стягнення у виді конфіскації товарів, а саме: «акумулятори електричні», вагою брутто 25988 кг., які були заявлені у митній декларації №UA500040/2019/007079.

На підставі ч. 2 ст. 541 МК України визначено у разі неможливості конфіскувати товари визначено стягнути з ОСОБА_1 їх вартість, а саме 1 464 238 грн. 79 коп. на користь держави. Стягнуто судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до постанови суду, в рамках зовнішньоекономічного контракту від 04.03.2019 №UKLAST-2019, укладеному між ТОВ «Ластон Крайд», в особі директора ОСОБА_1 та компанією «GFK LTD» (ОАЕ), на умовах поставки «CFR UA Одеса» до зони діяльності Одеської митниці Держмитслужби з респ. Туреччини на судні закордонного плавання «PAAVA» прибув контейнер №ADMU4112620 з товаром «акумулятори електричні», вагою брутто 25988 кг.

09.07.2019 декларантом ТОВ «Ластон Крайд» ОСОБА_1 була підготовлена та подана митному органу митна декларація в режимі «ІМ40АА», яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500040/2019/007079.

Разом з митною декларацією надано передбачені ст. 335 МК України документи, серед яких: контракт від 04.03.2019 №UKLAST-2019, інвойс від 27.06.2019 №UKLAST/10, коносамент від 28.06.2019 №AD та інші товаросупровідні та комерційні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у митній декларації та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем товару є компанія «GFK LTD» (ОАЕ), а покупцем та одержувачем є ТОВ «Ластон Крайд».

Відповідно до граф митної декларації №UA500040/2019/007079 було заявлено товар «акумулятори електричні, 1584 шт.».

Згідно інвойсу компанії «GFK LTD» (ОАЕ) від 27.06.2019 №UKLAST/10, вартість товарів становить 31394,88 доларів США, митна вартість товарів за митною декларацією від 09.07.2019 №UA500040/2019/007079 становить 810332 грн. 46 коп.

Митні платежі до Державного бюджету України сплачено в розмірі 259421 грн. 24 коп..

Згодом, 09.07.2019 після здійснення митного оформлення вказаної митної декларації зазначені товари було випущено у вільний обіг.

Водночас, 8.06.2023 листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 08.06.2023 №26/26-04/7.10/1411 до Одеської митниці повідомлено, що за результатами опрацювання отриманої відповіді митної адміністрації Республіки Туреччина від 11.04.2023 №Е-4.01.03-5 виявлені розбіжності у фактурній вартості товарів.

Так, під час перевірки документів, які були надані при імпорті товару до України та документів, які надавались при експорті в респ.Туреччині встановлено, що фактично контейнер №ADMU4112620 з товаром (вага, найменування, кількість) оформлені у Одеській митниці за митною декларацією №UA500040/20019/007079 від 09.07.2019 оформлювався в режимі «експорт» до України у митних органах Туреччини за експортною митною декларацією від 26.06.2019.

Відправником товарів з експортною декларацією є турецька компанія «Dortel Otomotiv» (Туреччина), а одержувачем є Ре «Intervid» (Україна).

Також, відповідно наданим до Одеської митниці документам, згідно митній декларації №UA500040/2019/007079 від 09.07.2019 та інвойсу компанії «GFK LTD» (ОАЕ) від 27.06.2019 року №UKLAST/10, вартість товару складає 31394,88 доларів США.

Згідно отриманої відповіді державних органів Туреччини встановлено, що фактично вартість товарів згідно експортної декларації від 26.06.2019 та експортного інвойсу турецької компанії від 26.06.2019 року №IHR090, складала 57192 доларів США (1464238 грн. 79 коп.).

Різниця вартості товару складає 25797,12 доларів США (660462 грн. 02 коп.).

Згідно листа митного посту «Одеса-порт» Одеської митниці від 28.06.2023 №7.10-28.1-01/1291, різниця сум митних платежів, нарахованих та сплачених за митною вартістю, заявленою у митній декларації, та суми митних платежів, з урахуванням отриманої відповіді митної адміністрації Республіки Туреччина становить 209135 грн. 17 коп..

За даним фактом співробітниками Одеської митниці відносно ОСОБА_1 було складено протокол №1155/50000/23 від 06.07.2023 про порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Ізовіта А.М. вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що постановлена без урахування всіх обставин справ з огляду на такі обставини:

- на момент вчинення правопорушення санкція ст. 483 МК України передбачала накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У той же час на момент прийняття рішення у цій справі набули чинності зміни до санкції ст. 483 МК України. Водночас,даному випадку конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, не може бути застосована оскільки після здійснення митного оформлення 09.07.2019 за МД №UA500040/2019/007079 вищевказані товари до випущено у вільний обіг, а тому саме конфіскація товару та накладення штрафу порушує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який з урахуванням практики ЄСПЛ є достатнім заходом впливу за вчинене порушення;

- судом не встановлений склад адміністративного правопорушення. З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України може бути вчинено шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 визначено, що судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є значені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу пропуск товарів через митний кордон. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Отже, при кваліфікації дій особи за частиною першою ст. 483 МК України, відлягають оцінці документи, що подаються митному органу на кордоні під час пропуску товару на митну територію України. Дії посадових осіб митних органів, перевізників, декларантів або уповноважених ними осіб під час здійснення контролю за переміщенням товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, між двома митними органами України регламентуються Порядком виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженим наказом Міністерства фінансів №1066 від 09.10.2012. Відповідно до пункту 3.4 Розділу ІІІ Порядку під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає в пункті пропуску посадовій особі митниці відправлення документи на відомості, передбачені статтею 335 Митного кодексу України. Водночас, поставка товарів: - «акумулятори електричні» на адресу ТОВ «ЛАСТОН КРАЙД» здійснено на виконання умов контракту від 04.03.2019, укладеного між підприємством «GFK LTD»,ОAE (Продавець) та ТОВ «ЛАСТОН КРАЙД», країна (Покупець).

Відповідно до пункту 1 контракту ПРОДАВЕЦЬ постачає товари народного споживання згідно інвойсів, а ПОКУПЕЦЬ отримує та розраховується за них протягом дії контракту з продавцем. Тобто постачальник зобов`язується передавати у власність покупця (продавати), а покупець зобов`язується приймати і оплачувати на умовах цього контракту товар, згідно комерційного інвойсу, виставленого від імені підприємства «GFK LTD», OAE. Згідно з пунктом 2 контракту ПРОДАВЕЦЬ постачає товари ПОКУПЦЕВІ партіями згідно інвойсів. Ціна, кількість, умови оплати та поставки відповідно до умов INCOTERMS, вказується в інвойсах ПРОДАВЦЯ окремо на кожну партію товару. Товарні партії супроводжуються відвантаженими документами: інвойс ПРОДАВЦЯ; пакувальні листи; транспортні документи. При цьому пунктом 3 контракту валюта цього контракту є долар США. Ціни на товари встановлюються відповідно цінам у інвойсах ПРОДАВЦЯ. Перевезення товарів здійснювалося перевізником товарів ПП «ІНТЕРВІД» на підставі наряду №2117 від 04.07.2019. Відтак, інвойс від 27.06.2019 із вартістю товарів 31 394, 88 доларів США виставлений підприємством GFK LTD», OAE слідував разом з товарами та під час переміщення через митний кордон України подавався до Одеської митниці перевізником товарів. Таким чином, висновки митниці відносно того, що подані під час переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення містять неправдиві відомості необхідні для визначення їх митної вартості є безпідставними, що свідчить також про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення. Відповідно до умов поставки, встановлених правилами «Інкотермс 2010» «ТОВ ЛАСТОН КРАЙД» як покупець та його керівник ОСОБА_1 не мав відношення до оформлення документів, пов`язаних із експортом товарів , а також із відвантаженням товарів із території іншої держави. Експортна декларація від 26.06.2019 № IHR090, надана Одеською митницею експортна декларація не містить всіх її обов`язкових граф, що унеможливлює її детальний аналіз на відповідність вимогам згідно законодавства, що ще раз підтверджує необґрунтованість складеного Одеською митницею протоколу 1155/50000/23.

- ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, оскільки у протоколі про порушення митних правил не зазначено, які його дії призвели до переміщення товарів через митний кордон, матеріали справи не містять фактичних обставин, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 обов`язків, покладених на нього як на керівника підприємства. Відповідно до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та вимог до умов поставки, встановлених правилами «Інкотермс 2010», обов`язок підготувати, надати транспортні та комерційні документи на товар, класти договір перевезення, а також виконати всі митні формальності, необхідні для експорту повару, покладено на продавця товару, яким є підприємство «GFK LTD», OAE. При цьому, чинним митним законодавством України не встановлено вимог або обов`язку для підприємства імпортера (покупця, отримувача) здійснювати перевірку (направлення запитів, проведення експертиз, досліджень, тощо) відповідності відомостей, що надаються експортером при здійсненні зовнішньоекономічної операції.

- всупереч приписів ст. 491 МК України, які визначають підстави для порушення справи про порушення митних правил офіційні письмові відповіді митних органів Туреччини носять інформаційний характер, а не такий, що пов`язаний із розслідуванням. Разом з тим, митним органом не надано жодних доказів того, яке відношення підприємства «DORTEL OTOMOTIV» (Туреччина), як відправник товарів та ПП «ІНТЕРВІД» (Україна), як отримувач товарів, має до підприємства-продавця «GFK LTD»,OAE та підприємства-покупця ТОВ «ЛАСТОН КРАЙД» (Україна). Окрім того, надані респ. Туреччини відповіді не перекладені належним чином.

- у вказаній справі порушені строки накладення стягнення з тих підстав, що вже 17.07.2019 митним органом було розпочато справу про порушення митних правил, відтак строки накладення стягнення закінчилися 17.01.2020. Окрім того, строки зберігання митних декларацій, передбачені ст. 335 МК України, сплинули до дати складання протоколу. 20.05.2021 ОСОБА_1 підприємство ТОВ «ЛАСТОН КРАЙД» було продано, всі статутні та первинні бухгалтерські документи були передані новому керівнику.

За таких обставин, захисник Ізовіта А.М. просить скасувати постанову від 14.03.2024 та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення.

У подальшому, 15.10.2024 на адресу апеляційного суду надійшло письмове клопотання захисника Ізовіта А.М. про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник Ізовіта А.М. просив скасувати постанову суду від 14.03.2024 та закрити провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, інші доводи його скарги не розглядати, водночас представник Одеської митниці просив залишити постанову суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судової справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 487 Митного кодексу України (далі МК) передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, з огляду на зміну захисником Ізовіта А.М. вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе обмежитися перевіркою дотримання судом строків накладення адміністративного стягнення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За приписами ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, положеннями п. 7) ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому, ч. 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Питання щодо строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил передбачені ст. 467 МК України, відповідно до ч.1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Відтак, у даному випадку має значення саме строки вчинення та виявлення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками.

Відповідно до ч. 4 ст. 337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.

Апеляційний суд враховує положення п. 8 ч. 1 ст. 336 МК України, відповідно до якого митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

В той же час, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на справедливий суд за приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює, зокрема, право на справедливий судовий розгляд.

ЄСПЛ в рішенні у справі Садоха проти України від 11.07.2019 зазначив, що іншим питанням для вирішення судом є те, чи досягнуто внаслідок втручання у право власності потрібний справедливий баланс між захистом цього права та вимогами загального інтересу.

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним.

Так, з матеріалів, які надані апеляційному суду, вбачається, що в межах зовнішньоекономічного контракту від 04.03.2019 №UKLAST-2019, укладеному між ТОВ «Ластон Крайд», в особі директора ОСОБА_1 та компанією «GFK LTD» (ОАЕ), на умовах поставки «CFR UA Одеса» до зони діяльності Одеської митниці Держмитслужби з Туреччини на судні закордонного плавання «PAAVA» прибув контейнер №ADMU4112620 з товаром «акумулятори електричні», вагою брутто 25988 кг.

09.07.2019 декларантом ТОВ «Ластон Крайд» ОСОБА_1 була підготовлена та подана митному органу митна декларація в режимі «ІМ40АА», яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500040/2019/007079. В цей же день - 09.07.2019 після здійснення митного оформлення митної декларації №UA500040/2019/007079 зазначені товари було випущено у вільний обіг.

Водночас, 08.06.2023 листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 08.06.2023 №26/26-04/7.10/1411 до Одеської митниці повідомлено, що за результатами опрацювання отриманої відповіді митної адміністрації Республіки Туреччина від 11.04.2023 №Е-4.01.03-5 виявлені розбіжності у фактурній вартості товарів.

За даним фактом співробітниками Одеської митниці відносно ОСОБА_1 було складено протокол №1155/50000/23 від 06.07.2023 про порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

В той же час, протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 не містить інформації з приводу того, коли саме був скерований запит до уповноважених органів респ. Туреччини, що має суттєве значення для визначення строків накладення стягнення за порушення митних правил.

При цьому, на а.п. 10 міститься лист з Державної Митної Служби до Одеської митниці, в якому зазначено, що Департаментом міжнародної взаємодії ДМС України отримана відповідь митних органів Турецької Республіки на запит про надання взаємної адміністративної допомоги у проведення перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України товару «аккумулятори» на адресу ТОВ «ЛАСТОН КРАЙД».

Так, на вказаному листі міститься дата 17.07.2019.

Водночас, зазначений лист також містить дату 08.06.2023, окрім того, у ньому зазначено про те, що ДМСУ зобов`язала Одеську митницю надати інформацію з приводу результатів опрацювання відповіді Турецької Республіки до 17.07.2023.

Окрім того, у матеріалах справи міститься копія відповіді митних органів Турецької Республіки на запит Державної митної служби від 15.02.2022.

Відтак, із аналізу матеріалів судової справи не видається можливим зрозумілим, які дії в межах компетенції вживалися митним органом за період з 09.07.2019 по 15.02.2022 з метою встановлення обставин справи.

При цьому, відповідно до ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. В той же час, наявне у матеріалах справи листування викладено іноземною мовою.

Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин, апеляційний суд зауважує, що таке тривале встановлення обставин справи, з огляду зокрема на відсутність відомостей про її рух є недопустимим, таким, що безумовно порушує принцио розумності строків провадження, права особи та вимоги ЄСПЛ, у зв`язку з чим посатнова суду 1-ої інст. підлягає скасуванню, а првадження по справі закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК України здійснюється відповідно до митного Кодексу України, а в частині, що не регулюється ним відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п. 2) ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги захисника Ізовіта А.М. та для скасування оскаржуваної постанови з подальшим закриттям провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, визначених ст. 38 КУпАП та ст. 267 МК України.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Ізовіта А.М., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 якою ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України - скасувати.

Провадження по справі про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, визначених ст. 38 КУпАП та ст. 267 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца