Справа № 192/1374/24
Провадження № 3/192/3/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2025 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В.,

за участю:

захисника Мартиненка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Судом встановлено, що 02 червня 2024 року о 18 год 20 хв на 440 км а/д Н-08 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Деу, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на факт вживання алкогольних напоїв за допомогою алкотестера «Драгер» або у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув.

Захисник подав до суду клопотання, просить провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Клопотання обґрунтовується тим, що суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом. Згідно п. 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. До протоколу про адміністративне правопорушення долучено конверт з диском відео фіксації правопорушення, але з відеозаписів, які на ньому містяться, не вбачається керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом. Працівниками поліції суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом - 02.06.2024 о 18:20.

Також захисник заявив клопотання про допит як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судові повістки про виклик до суду свідкам направлялись Укрпоштою двічі, однак Укрпошта повернула поштові відправлення до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання».

У судовому засіданні 17 лютого 2025 року захисник вважав за можливе розглянути справу за відсутності свідків.

У судовому засіданні захисник клопотання про закриття провадження у справі підтримав. Посилався на те, що суду не надано доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. За змістом пояснень захисника, власником автомобіля є ОСОБА_4 , 01.06.2024 разом з нею ОСОБА_1 їхав з м. Запоріжжя до м. Дніпра, по дорозі автомобіль зламався, вони поїхали до м. Запоріжжя, придбали запчастини та 02.06.2025 повернулись до автомобіля, усунули несправності, хотіли вже їхати, але підійшов поліцейський та запропонував ОСОБА_1 пройти до приміщення блокпосту, а там запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Потім були запрошені свідки.

Суд зазначає, що відповідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення від 02.06.2024 серії ААД № 492950, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за змістом яких вони були запрошені у якості свідків працівниками поліції як водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою алкотестера «Драгер», так і в медичному закладі (лікарні), на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився у їх присутності;

відеозаписом, яким зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного та в медичному закладі для встановлення факту вживання алкогольних напоїв та підтвердження водієм ОСОБА_1 , що він керував автомобілем;

рапортом поліцейського.

Щодо доводів захисника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі твердження спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, у якому вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем, рапортом поліцейського, у якому вказано, що під час несення служби був зупинений автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , та відеозаписом, яким зафіксовано, зокрема, розмову поліцейського із водієм ОСОБА_1 , під час якої ОСОБА_1 підтвердив, що керував автомобілем.

Обставини, на які посилався захисник у судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Суд зазначає, що у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати дійшов висновку про те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

З огляду на викладені обставини та приписи законодавства, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом і тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що до ОСОБА_1 потрібно застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Таке адміністративне стягнення відповідатиме вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для виховання особи та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один рік).

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук