Справа № 304/3179/24 Провадження № 3/304/211/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Карапиші Миронівського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , менеджера зі збуту ТЦ «Новий», громадянина України,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 145502 від 26 листопада 2024 року видно, що того ж дня близько 11.30 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області на відстані 8 000 м до державного кордону у напрямку 198 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором першої категорії відділення моніторингу обстановки ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП як перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснював, що їхав на автобусі із міста Ужгорода, який на блокпості зупинили та його попросили вийти. Автобус поїхав, а у нього прикордонники почали відбирати пояснення, перевіряти мобільний телефон, паспорт та документи на навчання, а після цього повезли на заставу у смт В.Березний, де склали протокол про адміністративне правопорушення. Його пояснення про те, що він їде у виробничих питаннях до селища В.Березний до нового магазину, який там відкрився, працівники прикордонної служби до уваги не взяли; перетинати кордон він наміру не мав.

Крім цього під час розгляду справи адвоката Темнохудова З.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтоване зокрема тим, що ОСОБА_1 є студентом І курсу очної денної форми здобуття освіти відокремленого підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету», про що у ОСОБА_1 наявні підтверджуючі документи. Так, 26 листопада 2024 року він їхав на рейсовому автобусі з міста Ужгород до смт В.Березний у магазин «LUBO» по роботі, оскільки на той час працював на посаді менеджера зі збуту ТОВ «Максимум», яка у свою чергу передбачає відвідування закладів торгівлі. Також захисник звертає увагу суду на те, що відстань 8 000 м від державного кордону не є перетином кордону та навіть жодним чином не межує з Державним кордоном України. Вважає, що всупереч вимогам статей 251, 255 КУпАП складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодними іншими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення. У протоколі жодним чином не зазначено, якими саме діями правопорушника виразилася незаконна спроба перетину державного кордону і в чому конкретно така полягала. Окрім цього зазначає, що наразі у ОСОБА_1 наявне рішення про надання дозволу на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуску у прикордонну смугу № 22934 від 09 грудня 2024 року. За наведених нею обставин та з огляду на положення статті 247 КУпАП просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, суддя прийшов до такого висновку.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 145502 від 26 листопада 2024 року, громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме 26 листопада 2024 року о 11.30 год був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Дубриничі Ужгородського району на відстані 8 000 м до державного кордону у напрямку 198 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Виходячи з положень частини 1 статті 204-1 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, за наданими суду матеріалами, ОСОБА_1 був затриманий інспектором прикордонної служби на околиці населеного пункту Дубриничі за намір незаконно перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку на напрямку 198 п/зн на відстані 8 000 м до Державного кордону України.

На підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано протокол про адміністративне затримання від 26 листопада 2024 року, довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів, а також письмові пояснення ОСОБА_1 від 26 листопада 2024 року, в яких останній вказує на те, що їхав на автобусі до смт В.Березний в магазин «LUBO» з міста Ужгорода, втікати за кордон не збирався.

Вказані обставини додатково підтверджуються позицією, висловленою ОСОБА_1 під час розгляду даної справи, а також матеріалами клопотання захисника Темнохудової З.В., що викладені судом вище.

Крім цього з долучених захисником доказів видно, що ОСОБА_1 на підставі наказу ВСП «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» від 07 серпня 2024 року № 92-У та Договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № 217 від 08 серпня 2024 року з 01 вересня 2024 року є студентом І курсу очної денної форми здобуття освіти; термін закінчення навчального закладу 30 червня 2026 року.

Також з таких доказів видно, що на час події протоколу ОСОБА_1 дійсно обіймав посаду менеджера із збуту ТОВ «Максимум» (у період з 19 жовтня по 30 грудня 2024 року), що підтверджується довідкою товариства № 17/02 від 17 лютого 2025 року, а наразі відносно ОСОБА_1 начальником НОМЕР_1 прикордонного загону прийнято рішення про надання дозволу на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу № 22934 від 09 грудня 2024 року (строк дії до 09 грудня 2025 року).

Суддя також приймає до уваги, що тільки перебування особи на певній відстані біля держаного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. У даному випадку ОСОБА_1 був «знятий» на прикордонному пості з рейсового автобусу на відстані 8 000 м від лінії державного кордону, що у зв`язку з відсутністю інших доказів, викликає обґрунтовані сумніви у його намірі незаконно перетнути Державний кордон України.

Посилання ОСОБА_1 у судовому засіданні та у письмових поясненнях на те, що він їхав до смт В.Березний у робочих цілях та у селі Дубриничі Ужгородського району був затриманий, не спростовані наданими інспектором ОСОБА_2 доказами.

Навпаки, матеріали протоколу про адміністративне правопорушення містять розбіжності, а саме місцем складання протоколу про адміністративне затримання з незрозумілих причин є селище Великий Березний, тоді як і його зміст, і зміст протоколу про адміністративне правопорушення відображає затримання ОСОБА_1 «на околиці населеного пункту Дубриничі» (територія Перечинської територіальної громади), що до того ж такою територією не є.

З огляду на викладене суддя вважає, що доказів того, що дії ОСОБА_1 яким-небудь чином були спрямовані на спробу незаконного перетину Державного кордону України матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.