Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 571/2774/24

Провадження № 33/4815/244/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мудрака О.С. в інтересах ОСОБА_1 постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2024 року о 15 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в порядку, визначеному п.11 Положення про прикордонний режим, затвердженого ПКМУ 1147 від 27.07.1998 року, було здійснено спробу зупинки транспортного BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вимогу прикордонного наряду щодо зупинки транспортного засобу було проігноровано. В подальшому, приблизно о 15 год. 10 хв. транспортний засіб було примусово зупинено в районі населеного пункту Вежиця. Під час зупинки, пасажири в кількості 4-х осіб, один з яких був ОСОБА_1 , вдалися до втечі. Неодноразові та наполегливі вимоги прикордонного наряду «Стій! Зупинись! Пред`явіть документи для перевірки» ОСОБА_1 виконані не були.

Своїми діями ОСОБА_1 , будучи в групі осіб, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Крім того, 24 листопада 2024 року о 15 год. 10 хв., ОСОБА_1 п. Вежиця, Сарненського району Рівненської області, в 15 км до лінії державного кордону та прикордонного знаку №0971 намагався незаконно перетнути державний кордон в межах контрольного прикордонного району групою осіб, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ч.2 ст.204-1 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 36 КУпАП, обидва протоколи відносно ОСОБА_1 було об`єднано в одне провадження.

В поданій апеляційній скарзі захисник Мудрак О.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, закрити адміністративне провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУПАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою, оскільки суддя, за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, порушуючи вимоги ч.2 ст.251 КУПАП, якою прямо встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, почала збирати докази, чим взяла на себе функцію пред`явлення та підтримку обвинувачення під час розгляду справи. Зазначає, що йому не зрозуміло в якому статусі, коли, на якій підставі, в який процесуальний спосіб зумовлена поява в судовому засіданні, в суді першої інстанції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , поясненнями яких обґрунтований висновок оскаржуваної постанови.

На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились.

До початку судового розгляду від захисника Мудрака О.С. до Рівненського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Про призначення розгляду справи на 10 год. 10 хв. 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, що підтверджується телефонограмою, наявною у матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Мудрака О.С..

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Положеннями ч.1 ст.9 Закону України «Про державний кордон» встановлено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Положеннями ч.1 статті 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто об`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України одним із наступних способів: 1) поза пунктами пропуску через державний кордон України; 2) в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; 3) в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу; 4) в пунктах пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 2 статті 185-10 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинену групою осіб. Диспозиція ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, якщо такі дії були вчинені групою осіб.

Порядок перетинання державного кордону України врегульовано Законом України «Про державний кордон України».

Так, частинами 1,2 ст.9 цього Закону передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч.3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Згідно ч.1 ст.12 даного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022, в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП, стверджується: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №042906 (а.с.5) від 24 листопада 2024 року та ЧПЦ №042901 від 24 листопада 2024 року (а.с.83), рапортом начальника НОМЕР_2 прикордонної застави (з м.д. АДРЕСА_1 ) НОМЕР_3 прикордонної комендатури (з м.д. АДРЕСА_2 ) старшого лейтенанта ОСОБА_6 (а.с. 6-7, 84-85), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.8, 86), довідкою щодо проведення первинного опитування ОСОБА_1 (а.с. 9-13, 87-91).

Факт здійснення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі військовослужбовця ДПСУ та намаганні останнім незаконно перетнути державний кордон в межах контрольного прикордонного району групою осіб також підтверджується показаннями допитаних у ході розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які перебували у прикордонному наряді та були очевидцями вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень (а.с.130).

Зазначені свідки були допитані в суді першої на підставі заяви в.о першого заступника начальника штабу підполковника ОСОБА_7 , який просив, зокрема, опитати прикордонний наряд в рамках розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.185-10 КУпАП (а.с.41).

Доводи апеляційної скарги захисника Мудрака О.С. про те, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, оскільки суддя, за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, порушуючи вимоги ч.2 ст.251 КУПАП, якою прямо встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, почала збирати докази, чим взяла на себе функцію пред`явлення та підтримку обвинувачення під час розгляду справи, є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд діяв у межах своїх дискреційних повноважень щодо оцінки доказів та забезпечення об`єктивного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 36, 38 КУпАП в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Мудрака О.С. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович