Справа № 529/88/25
Провадження № 3/529/72/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , головного спеціаліста Диканської селищної ради, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 01.02.2025 серії ВАД № 316526, 27 січня 2025 року близько 20 год. 50 хв. ОСОБА_1 ухилилася від виконання визначених ст. 150 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьківських обов`язків щодо догляду та виховання її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 27 січня 2025 року о 20 год. 48 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Полтавська в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортними засобами. Стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Згідно з цим протоколом дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надала суду письмове пояснення, в якому вказала, що вона не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та просила закрити провадження у справі за відсутністю у її діях складу вказаного правопорушення. ОСОБА_1 також зазначила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки по догляду та вихованню зокрема свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 . Ситуація, яка склалася щодо вимушеного керування сином автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, була непередбачуваною і вона не могла її попередити. 27.01.2025 її син ОСОБА_3 , якому на час вчинення цього правопорушення виповнилося 17 років, разом з товаришем заїхали на автозаправку, щоб заправити автомобіль. За кермом був товариш сина, який має посвідчення водія. На заправці було виявлено, що в атомобіля пробите колесо. Коли товариш розраховувався за пальне, до автомобіля підійшов працівник АЗС та почав вимагати негайно прибрати автомобіль, який заважає іншим водіям. Вимога була пред`явлена у грубій формі. Її син ОСОБА_3 прийняв спонтанне рішення, спрямоване на уникнення конфлікту та запобігання перешкоджанню руху інших водіїв, які були на АЗС, та від`їхав цим автомобілем на декілька метрів, щоб нікому не заважати. Після цього, до нього під`їхали працівники поліції та склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за фактом керування ним автомобілем, не маючи при цьому права керування таким транспортним засобом. Стосовно сина цей протокол вже розглянуто судом та застосовано до нього захід впливу у вигляді попередження. При розгляді цієї справи син визнав свою вину та пояснив, що його дії були спричинені вимушеністю ситуації та на мають постійного характеру. ОСОБА_1 вказала, що вона постійно приділяє увагу вихованню сина, пояснює важливість дотримання законів та правил безпеки. ОСОБА_1 просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, не є обов`язковою.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у прямому чи непрямому умислі або різних формах бездіяльності, пов`язаних з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної вище статті КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частинами 1-4 статті 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З наданого ОСОБА_1 письмового пояснення та наявного у матеріалах справи письмового пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 від 01.02.2025 вбачається, що керування останнім автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії було короткочасним, спрямованим виключно на уникнення конфлікту та негайне запобігання перешкоджанню руху інших водіїв, які були на автозаправці. Його дії не були спрямовані на умисне порушення Правил дорожнього руху.

Із постанови Диканського районного суду Полтавської області від 21.02.2025 у справі № 529/65/25 вбачається, що до неповнолітнього ОСОБА_2 , який притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 126 КУПАП (зокрема за фактом керування 27.01.2025 автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом) було застосовано захід впливу у вигляді попередження.

Враховуючи спонтанність вчинення неповнолітнім сином ОСОБА_1 - ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке було вчинено без умислу на порушення Правил дорожнього руху, а спрямоване виключно на уникнення конфлікту та негайне запобігання перешкоджанню руху інших водіїв, які були на автозаправці, враховуючи відсутність тяжких наслідків вчиненого, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 , яка є його матір`ю, відсутній будь-який умисел на ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання чи догляду свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

У матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах "Малофеєва проти Росії" та "Карєлін проти Росії", у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевказані встановлені судом обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 265, 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко