НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/21/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. селище Нова Ушиця

Суддя Новоушицького районного суду Хмельницької області Олійник А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

установив:

ОСОБА_1 22 грудня 2024 року о 02 год 34 хв в с-щі Нова Ушиця по вул. Подільська, 12, керував автомобілем «Renualt Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі, про що свідчить висновок медичного огляду від 22 грудня 2024 року, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того суд враховує, що захист ОСОБА_1 при розгляді справи здійснює захисник Соловей О.В.

Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Захисник Соловей О.В. вважав, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Зокрема, для усунення загрози життю та здоров`ю його тестю ОСОБА_2 , який 22 грудня 2024 року з попереднім діагнозом «Підозра на гострий мозковий інсульт або інфаркт» каретою швидкої допомоги доставлений до КНП ДМР «Дунаєвецька багапрофільна лікарня». Для догляду ОСОБА_2 в лікарні, переміщення його для проведення діагностики, оплати вартості досліджень, придбання ліків потрібно було завести до лікарні дочку ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Доставити автомобілем із села Івашківці до м. Дунаївці дочку ОСОБА_3 іншою особою не було можливості, оскільки була комендантська година, а цілодобова служба таксі у с-щі Нова Ушиця відсутня.

Всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена у судовому засіданні наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202390 від 22 грудня 2024 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення та який відповідає вимогам статті 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом;

- направленням водія на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду 22 грудня 2024 року о 03 год. 20 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, що засвідчено підписом лікаря;

- роздруківкою із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest», відповідно до якої ОСОБА_1 на момент огляду 22 грудня 2024 року о 02 год. 44 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, цифровий показник тесту - 0,96 о/оо;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest», в якому зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння;

- відеофайлами, якими підтверджується, що працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Renualt Megane», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, показник тесту становив 0,96о/оо, з результатом огляду водій не погодився, виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, де було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що складено відповідний висновок.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому на нього необхідно накласти стягнення в межах санкції зазначеної вище статті.

Даними довідок поліцейського підтверджується, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 26 липня 2023 року, посвідчення водія тимчасово вилучено. За водієм зареєстровано правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху: 15.12.2024 - за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 16.12.2024 - за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, суд відхиляє доводи захисника Солов`я О.В. про вчинення ОСОБА_1 дій в стані крайньої необхідності.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до положень статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з приписами статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, з досліджених судом свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб видно, що ОСОБА_2 є батьком дружини ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Інформацією із КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради підтверджується, що 22 грудня 2024 року о 01 год. 53 хв. за адресою: с. Івашківці, (Новоушицький район), вул. Польова, 34, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області для надання медичної допомоги ОСОБА_2 зафіксований виїзд бригади екстреної медичної допомоги. З попереднім діагнозом: К90. Підозра на гострий мозковий інсульт. 164 Інсульт не уточнений, як крововилив або інфаркт. ОСОБА_2 доставлений в КНП ДМР «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня».

Даними виписки-епікриза із медичної карти стаціонарного хворого № 11901 підтверджується, що ОСОБА_2 госпіталізований 22 грудня 2024 року о 03 год 30 хв та виписаний 30 грудня 2024 року, основний діагноз «Інші транзиторні церебральні ішемічні напади та пов`язані з ними синдроми».

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що її сім`я проживає разом із її батьками на одному господарстві. Батькові стало погано і вони викликали швидку допомогу. По приїзді лікарі сказали, що в батька інсульт та забрали його у Дунаєвецьку лікарню. Їм сказали, що також треба їхати у лікарню. Вона попросила чоловіка завести її до сестри у Нову Ушицю, щоб разом із нею поїхати у лікарню, хоча чоловік звечора вживав алкоголь. Посвідчення водія вона отримала та алкоголю не вживала, проте перебувала в такому психологічному стані, що не дозволяв їй самостійно керувати автомобілем. До інших водії, які б могли відвести її у лікарню, вона не зверталась, оскільки була комендантська година. З лікарями швидкої допомоги вона не поїхала, оскільки потрібно було зібрати речі.

Отже, дослідженні вище документи, відеозапис події, пояснення свідка ОСОБА_3 свідчать про те, що ОСОБА_1 безпосередньо не здійснював доставлення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров`я, оскільки надання первинної допомоги здійснювалось лікарями екстреної медичної допомоги за місцем проживання ОСОБА_2 , а у подальшому ними ж було здійснено його доставлення до КНП ДМР «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня». Крім того встановленні судом обставини не свідчать про те, що був відсутній інший шлях для приїзду родичів ОСОБА_2 до лікарні з метою допомоги останньому.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому не може вважатись таким, що вчинене особою в стані крайньої необхідності.

Отже, підстави для задоволення клопотання захисника про закриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 276-280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору у дохід держави.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області.

Реквізити для сплати штрафу:

Отримувач коштів ГУК у Хмел.обл/Хмельн.обл./21081300 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775 банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача UA0022001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу - штраф по справі № 680/21/25.

Стягувач Новоушицький районний суд Хмельницької області, місцезнаходження: 32600, с-ще Нова Ушиця, вул. Українська, 27, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, ЄДРПОУ - 02887042.

Реквізити для зарахування судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір по справі № 680/21/25.

Стягувач - Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ- 26255795.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя А. О. Олійник