Провадження №3/522/413/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Слободянюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113742 від 26.06.2024 року за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Іванову В.В.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді Іванова В.В. від 19.09.2024 року, матеріали справи про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернуто до УПП в Одеській області для дооформлення.

11 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції повторно надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Засідання по справі призначено на 30.10.2024 року, пізніше відкладено на 04.12.2024 року та на 10.02.2025 року, на 19.02.2025 року та на 24.02.2025 року.

У судове засідання, призначене на 24.02.2025 року з`явився захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших заяв або клопотань не надходило.

Суд дослідивши матеріли справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Зі змісту протоколу серії АБА №113742 від 26 червня 2024 року вбачається, що 26 червня 2024 року у місті Одесі, вул. Черняховського, 1Б, водій ОСОБА_1 керував т/з Lexus GS300, д/н НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився.

У абзаці А пункту 2.9 Правил дорожнього руху вказано, що водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність може наставати у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наказом МВС від 09.11.2015 № 1452/735 було затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції випливає зі змісту п.2.5. ПДР, де вказано, що подій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Із зазначеного випливає, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції це обов`язок, а не право водія.

Для кваліфікації діяння за ч. 1ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з ч. 1 ст. 251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами, у справі за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є:

- Протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113742 від 26.06.2024 року, з якого вбачається, особа яка притягується до адміністративної відповідальності, зі змістом протоколу ознайомлена;

- довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувався;

- довідка про отримання (неотримання) водійського посвідчення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія категорії В терміном дії з 27.07.2023 року по 27.07.2053 року;

- відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції.

У поясненнях щодо події правопорушення, захисник ОСОБА_2 адвокат Косинський Євгеній Вікторович зазначив про те, що матеріали справи не містять повний відеозапис події, містяться лише фрагменти, що унеможливлює встановлення всіх обставин справи.

З приводу цього, суд зазначає про те, що первинні матеріали справи містили два DVD диски, другий з яких не відтворювався. Після дооформлення справи про адміністративне правопорушення, суду було надано два DVD диски. Відеозаписи, що містяться на усіх дисках, які відтворюються не є фрагментами, та дають суду змогу у повній мірі дослідити усі обставини справи.

Зі змісту диску №1, що був наданий суду під час першого надходження справи до суду вбачається факт керування ОСОБА_1 т/з, зокрема, ОСОБА_1 виходить з т/з, не заперечує проти того, що порушив комендантську годину та зазначає про те, що прямує додому (00 хв. 10 с.).

На питання про те, чи вживав ОСОБА_1 наркотичні речовини, він зазначив, що будь-які наркотичні речовини не вживав (04 хв. 40 с.).

Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння або на місці, за допомогою експрес-тесту, або прослідувати до закладу охорони здоров`я та пройти там огляд на стан наркотичного сп`яніння (05 хв.45с).

Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (06 хв.30с).

Працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляду у закладі охорони здоров`я (22 хв. 55с).

Після приїзду до закладу охорони здоров`я, медичний працівник запропонував здати ОСОБА_1 здати зразки сечі, на що він сказав, що він не має біологічної потреби. Медичний працівник наполіг на тому, аби ОСОБА_1 здав зразки сечі, на що він погодився, зайшов до місця відібрання сечі, та вийшов звідти через декілька секунд, пояснивши, що не має біологічної потреби (58 хв.55с).

Працівники поліції те медичні працівники неодноразово пропонували ОСОБА_1 випити води.

Після невдалої спроби відібрати сечу, ОСОБА_1 було запропоновано зачекати, та повторно пройти огляду.

Після тривалого проміжку часу (близько 50 хвилин) ОСОБА_1 повторно зайшов до місця відібрання біологічних зразків (1 год 47 хв. 37 с.) звідки він вийшов (01 год. 48 хв. 16 с.), тобто, менше ніж за хвилину, та заявив про те, що не може здати сечу з біологічних причин.

ОСОБА_1 вдруге запропоновано почекати трохи часу та повторно спробувати здати зразки.

Із досліджуваного диску №2, що надійшов до суду після дооформлення вбачається, що ОСОБА_1 повторно заходить для відібрання зразків (25хв. 48 с.) та виходить (26хв. 27 с.), тобто, менше ніж через хвилину і каже про те, що не може здати сечу з біологічних причин.

Між першим оглядом, який відбувався 26.06.2024 року о 01 годині 04 хвилини, що підтверджується записом диску №1, що надійшов до суду 10.07.2024 року та третім оглядом, який відбувся 26.06.2024 року о 02 годині 58 хвилин, що підтверджується диском №2, що надійшов до суду 11.10.2024 року. Тобто, між першим та третім оглядом пройшло дві години.

На думку суду, зазначений час є більш ніж достатнім для відібрання зразків.

У письмових поясненнях захисник зазначив, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України. Зазначене спростовується відеозаписом з диску №2 надійшов до суду 11.10.2024 року, та з якого вбачається, що працівник поліції у повній мірі виконав вимоги закону та роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративне правопорушення (47 хв. 33с.).

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.06.2024 року №002040, з якого вбачається, що висновок неможливо встановити через неповне обстеження.

У письмових поясненнях захисник зазначив, що ОСОБА_1 не було запропоновано здати будь-які інші біологічні зразки.

З приводу цього, суд зазначає, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу III Інструкції).

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п.4 розділу III Інструкції).

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8 розділу III Інструкції).

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.9 розділу III Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п.12 розділу III Інструкції).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13 розділу III Інструкції).

З зазначеного вбачається, що законодавець під час формування норми використовує конструкцію «може», яка дає уповноваженим особам вибір того чи іншого предмету біологічного середовища, та не передбачає обов`язку медичного працівника запропонувати особі, яка притягується до відповідальності здати будь-які інші зразки біологічного середовища.

Інструкція передбачає лише один випадок, за якого відібрання крові для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння обов`язковий. Так, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п. 14 розділу III Інструкції).

Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, враховуючи відсутність об`єктивних перешкод, зокрема певного роду захворювання, а також те, що ОСОБА_1 знаходився у свідомому стані, врахувавши характер його поведінки, яка була непослідовною, апеляційний суд не вбачає правових підстав за яких у закладі охорони здоров`я у водія мали відібрати такий біологічний матеріал, як кров, з метою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не має повного роду захворювань, що перешкоджають відібранню біологічного зразка у вигляді сечі. На момент проведення огляду, ОСОБА_1 був у свідомому стані. При цьому, як було встановлено раніше, був не зацікавлений у проведені огляду, оскільки, кожного разу процедура відібрання біологічного зразка (сечі) тривала менше хвилини, а між першим та останнім оглядом минуло близько двох годин. Суд звертає увагу на те, що медичний працівник та працівник поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 зачекати та пройти огляд повторно.

Більше того, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння, проте, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд доходить до висновку про наявність у винних діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення

Згідно ст. 23КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд доходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 НМДГ, що становить 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. 7, 9, 24, 33, 34, 51, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Косіцина В.В.