Справа № 337/774/25
Провадження № 3/337/311/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Завгородній Є.В., розглянувши адміністративну справу стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

До Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 212-6 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 № 6п вказано, що «06.02.2025 у місці тимчасової дислокації штабу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 , використовуючи власний мобільний телефон, який належить йому на праві приватної власності, не є власністю держави в особі ЗС України та не призначений для роботи, виготовлення, обробки та зберігання службової інформації з обмеженим доступом, в тому числі «Для службового користування», на якому зберігався документ, а саме: «Бойове розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 1314/ОКП/83/192дск від 01.08.2022, що містять відомості щодо стан прав, вивчення питань та умов та ходу виконання завдань військовими частинами (підрозділами), стану інженерних заходів мінної безпеки, захисту від застосування снайперів противника на лінії бойового зіткнення на глибину ротних (взводних) опорних пунктів 1-го ешелону оборони. Відповідно до підпункту 19.26 Наказу ГШ Збройних сил України від 30.01.2023 № 12 «Про затвердження Переліку відомостей Збройних сил України, що становлять службову інформацію (ПСІ-2023)» зазначені відомості відносяться до інформації з обмеженим доступом, а саме «для службового користування». Своїми діями ОСОБА_1 допустив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-6 КУпАП «Порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що могло призвести до розголошення такої інформації».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 212-6 КУпАП («Здійснення незаконного доступу до інформації в інформаційних (автоматизованих) системах, незаконне виготовлення чи розповсюдження копій баз даних інформаційних (автоматизованих) систем») настає у разі незаконного копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у діях, які полягають у здійсненні незаконного доступу до інформації, яка зберігається, обробляється чи передається в інформаційних (автоматизованих) системах, зокрема, системах, призначених для зберігання та обробки інформації з обмеженим доступом, шляхом незаконного копіювання.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

У своєму письмовому поясненні від 06.02.2025 ОСОБА_1 повідомив, що «бойове розпорядження з`явилось на його особистому телефоні у зв`язку з тим, що штаб-сержант ОСОБА_2 скинув його йому для підтвердження виконання бойових завдань для отримання довідки на виплату додаткової грошової винагороди. Передачу іншим особам даного документа ОСОБА_1 не планував. Даний документ отримував через застосунок WhatsApp, де його було видалено, ще тоді у 2022 році, але він прописався в галереї телефону та зберігся».

Досліджуючи питання наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, суд критично ставиться до доказів, зібраних працівниками ДВКР СБ України на підтвердження винуватості особи, оскільки встановлені обставини не відповідають складу вказаного адміністративного правопорушення в частині умисного незаконного копіювання ОСОБА_1 інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах.

Водночас, органами СБ України не надано належну правову оцінку в частині пояснень ОСОБА_1 , що вказаний файл йому переслала інша особа ( ОСОБА_2 ), що також піддає сумніву повноту та об`єктивність з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги, що формулювання кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення (останній абзац пункту 18 протоколу від 06.02.2025), а саме «порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носії інформації, що містять службову інформацію, зібрану у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації») не відповідає складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, і може становити склад іншого правопорушення.

Зокрема, у пункті 18 протоколу зазначено, що працівник ДВКР СБ України виявив триваюче порушення порядку обліку інформації, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у сфері оборони країни, що створило передумови до розголошення такої інформації з боку підполковника ОСОБА_1 , водночас, останньому інкримінується інше правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає у незаконному копіюванні інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах.

Суд зауважує, що Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (рішення у справі «Гурепка проти України») та такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції. Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Належне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та правильна кваліфікація дій правопорушника належать до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, з огляду на положення ст. ст. 251, 254 та 256 КУпАП, є одночасно і доказом у справі про адміністративне правопорушення, і документом, в якому формулюється обвинувачення.

Тому якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

У судовому провадженні вказані недоліки матеріалу про адміністративне правопорушення не можуть бути усунуті, оскільки суд не може собою підміняти органи, що зобов`язані довести вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведених обставин, суд критично оцінює докази, що містяться в адміністративному матеріалі, в частині їхньої належності, достовірності та достатності для того, щоб дійти поза розумним сумнівом висновку про винуватість ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, а саме, незаконному копіюванні інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, а саме його об`єктивної та суб`єктивної сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 9, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 254, 256, 283-284, 287, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 212-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Євген ЗАВГОРОДНІЙ