ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Константинова Р.Д.

апеляційну скаргу захисника Константинова Р.Д. на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскаржуваною постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року, 05 грудня 2024 року о 07.40 год., в м. Дніпро на перехресті нерівнозначних доріг - проспекту Сергія Нігояна та вулиці Андрія Гулого-Гуленко, ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , по другорядній дорозі, позначеній дорожнім знаком 2.1, не надав дорогу автомобілю «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався до перехрестя по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинена матеріальна шкода. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що ОСОБА_1 категорично не погоджується із постановою та вважає, що його вини у даній ДТП не має. Зазначає, що ДТП сталось через неправомірні дії іншого учасника - ОСОБА_2 .

Вказує, що в ході судового розгляду у суді першої інстанції стороною захисту заявлялось клопотання про призначення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, однак, в його задоволенні було відмовлено. Захисник вважає, що проведення даної судової експертизи було необхідним для правильного вирішення питання вини учасників пригоди, технічної можливості запобігти даній пригоді та як водії повинні були діяти у даній дорожній ситуації і обстановці. Захисник вважає, що встановити відповідність дій водіїв можливо лише за допомогою спеціальних знань експерта, оскільки, пояснення учасників ДТП містять суперечності.

Захисник зазначає, що сам по собі факт зіткнення транспортних засобів, без аналізу інших обставин, не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія ОСОБА_1 у невиконанні вимог п. 16.11 ПДР та є порушенням презумпції невинуватості.

Вказує, що ОСОБА_1 дотримався вимог п. 2.1 дати дорогу та п. 16.11 ПДР, а відповідальною за вчинення ДТП є інший водій ОСОБА_2 , яка порушила ПДР України, а саме: п. 1.4, 2.3 б, 8.7.3 ґ, 12.3 ПДР.

Захисник зазначає, що ДТП сталася на перехресті, пр. Сергія Нігояна та вул. Андрія Гулого-Гуленка. Водій автомобіля «Mercedes-Benz» ОСОБА_1 рухався по вул. Андрія Гулого-Гуленка в напрямку пр. Сергія Нігояна і виконував маневр повороту ліворуч на пр. Сергія Нігояна в напрямку ж/м Західний. Водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_2 рухалась по крайній лівій смузі по пр. Сергія Нігояна зі сторони ж/м Західний в напрямку пр. Івана Мазепи.

Вказує, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції зазначив у своїх показах, що він, під`їхавши до перехрестя по вул. Андрія Гулого-Гуленка, перед здійсненням маневру повороту наліво на пр. Сергія Нігояна пересвідчився у безпеці свого маневру, бачив, що з лівої сторони від нього, на відстані приблизно 150-200 метрів рухається в крайній лівій смузі автомобіль «Mitsubishi Lancer», інші транспортні засоби з лівої сторони, які б рухались попереду автомобіля «Mitsubishi Lancer» відсутні. Побачивши, що зліва від нього, на пішохідному переході на світлофорі, який знаходиться на відстані 80 метрів від нього, загорівся забороняючий жовтий сигнал світлофору для руху автомобілів прямо по пр. Сергія Нігояна з обох сторін, він почав виїжджати на пр. Сергія Нігояна і розраховував на те, що водій іншого автомобіля «Mitsubishi Lancer», яка рухається з лівої сторони від нього, зупиниться перед пішохідним переходом на забороняючий сигнал світлофору, як того і вимагають ПДР. Коли на світлофорі ввімкнувся жовтий сигнал світлофору, то водій ОСОБА_1 почав виїжджати на пр. Сергія Нігояна, для здійснення повороту наліво, при цьому пропускаючи автомобілі, які рухаються з правої сторони від нього по пр. Сергія Нігояна. Виїхавши на крайню праву смугу по пр. Сергія Нігояна, зупинився, простояв приблизно 2 сек. і в цей момент автомобіль «Mitsubishi Lancer», який рухався прямо по пр. Сергія Нігояна з лівої сторони, по крайній лівій смузі, грубо проігнорувавши і не зупинившись на забороняючий (жовтий) сигнал світлофору на пішохідному переході по пр. Сергія Нігояна, проїхала прямо в лівій смузі для руху і раптово та не очікувано, за декілька метрів від автомобіля «Mercedes-Benz» змінила свій напрямок руху з лівої смуги в праву і вдарила нерухомий автомобіль «Mercedes-Benz» в середню ліву бокову частину кузову, своєю передньою частиною автомобіля. При цьому, автомобіль «Mitsubishi Lancer» не намагався загальмувати чи застосувати екстрене гальмування, щоб не допустити зіткнення, або продовжити рух прямо по крайній лівій смузі і таким чином об?їхати автомобіль «Mercedes-Benz», хоча така можливість у водія автомобіля «Mitsubishi Lancer» була.

Зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_2 у тій частині, що вона, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», рухалась по пр. Сергія Нігояна зі сторони ж/м Західний в напрямку пр. Івана Мазепи, проїхала світлофор на зелений сигнал (на пр. С. Нігояна, 57) і на перехресті пр. Сергія Нігояна та вул. Андрія Гулого-Гуленка зіткнулась із автомобілем «Mercedes-Benz», який не надав їй перевагу в русі, спростовуються наявним відеозаписом.

Захисник вказує, що з відеозапису вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» проїжджає світлофор, який знаходиться на пр. Сергія Нігояна, на забороняючий жовтий сигнал світлофору, даний сигнал світлофору вмикається на певній відстані до приближення автомобіля «Mitsubishi Lancer» до даного світлофорного об?єкту, а тому вважає, що водій ОСОБА_2 мала можливість і зобов?язана була виконати вимоги п. 8.7.3. «ґ» ПДР і зупинитись перед пішохідним переходом і не рухатись далі прямо. У зв`язку з чим, вважає, що первинними є неправомірні дії водія ОСОБА_2 , які полягають у проїзді на забороняючий жовтий сигнал світлофора, що в подальшому призвело до настання ДТП.

Зазначає, що ОСОБА_1 завчасно бачив автомобіль «Mitsubishi Lancer» з лівої сторони і розраховував на те, що він дотримається ПДР та виконає зупинку перед пішохідним переходом на забороняючий сигнал світлофору.

Крім того, вказує, що після проїзду пішохідного переходу на забороняючий сигнал світлофору, водій «Mitsubishi Lancer» бачила перед собою, з правої сторони автомобіль «Mercedes-Benz», який починає рухатись і перетинає їй проїзну частину, про що сама ОСОБА_2 зазначила у своїх показах в суді першої інстанції, тобто у разі виникнення небезпеки, яку вона об?єктивно бачила перед собою, так як ніщо їй не заважало і перепон ніяких не було, то ОСОБА_2 повинна була негайно вжити усіх відповідних заходів для зменшення швидкості, гальмування, застосування екстреного гальмування та зупинки свого автомобіля, щоб не зіткнутися з іншим транспортним засобом і таким чином виконати вимоги п. 12.3 ПДР.

Зазначає, що з відеозапису вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» не застосовував заходи екстреного гальмування, зупинки, не зменшував швидкість, а в останній момент, перед зіткненням, замість того, щоб здійснити об?їзд автомобіля «Mercedes-Benz» з лівої сторони по лівій смузі для руху, раптово змінює напрямок свого руху з лівої смуги в праву та б?є своєю передньою частиною автомобіль «Mercedes-Benz» в ліву бокову частину в середину кузову.

Захисник вважає, що технічна можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Mercedes-Benz», для водія автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_2 визначається шляхом порівння відстані, на якій знаходився автомобіль «Mitsubishi Lancer» від місця зіткнення в момент виникнення водію ОСОБА_2 небезпеки для руху, із зупиночним шляхом автомобіля «Mitsubishi Lancer» в умовах місця пригоди. Відстань, на якій знаходився автомобіль «Mitsubishi Lancer» від місця зіткнення в момент виникнення водію ОСОБА_2 небезпеки для руху, становить 80 метрів, що є відстанню від місця зіткнення до світлофору, так як в своїх поясненнях в суді першої інстанції, водій ОСОБА_2 сказала, що перетинаючи пішохідний перехід вона побачила з правої сторони від себе автомобіль «Mercedes-Benz», що починає рух прямо. Зазначає, якщо допустити, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» рухався із максимально дозволеною швидкістю в місті 50 км/год, про що зазначала в суді першої інстанції ОСОБА_2 , то у випадку вчасного застосування гальмування, гальмівний шлях би становив приблизно 25 м., при екстреному гальмуванні гальмівний шлях би становив вдвічі менше, приблизно 12-13 м. Так як відстань, на якій знаходився автомобіль «Mitsubishi Lancer» від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху більший, ніж зупиночний шлях автомобіля при швидкості руху 50 км/год, то в умовах місця пригоди захисник вважає, що водій ОСОБА_2 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Mercedes-Benz» шляхом гальмування або екстреного гальмування, із зупинкою автомобіля «Mitsubishi Lancer» до місця зіткнення. У зв?язку із цим, сторона захисту вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору безумовно знаходяться в причинному зв?язку із настанням події даної ДТП.

У зв`язку з зазначеним, захисник вказує, що Правила дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не порушувалися, а протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 188975 від 05.12.2024 р. складений відносно нього, є безпідставним, незаконним та неправомірним.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця події; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ; відеозаписом, який долучений до матеріалів справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

На переконання суду апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження транспортних засобів, а саме з них вбачається, що останій, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Дніпро на перехресті нерівнозначних доріг - проспекту Сергія Нігояна та вулиці Андрія Гулого-Гуленко, рухаючись по другорядній дорозі, позначеній дорожнім знаком 2.1 "Дати дорогу", згідно із яким водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, не надав дорогу автомобілю «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка наближалась до перехрестя по головній дорозі, та скоїв з нею зіткнення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 дотримався вимог дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу та п. 16.11 ПДР, а відповідальною за вчинення ДТП є інший водій ОСОБА_2 , яка порушила п. 1.4, 2.3 б, 8.7.3 ґ, 12.3 ПДР України, не є обґрунтованими та спростовуються зокрема самим фактом зіткнення транспортних засобів в момент виконання водієм ОСОБА_1 маневру виїзду на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, а той час як автомобіль під керуванням іншого учасника події рухався по головній дорозі.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що водій ОСОБА_1 , під`їхавши до перехрестя по другорядній дорозі - вул. Андрія Гулого-Гуленка, перед здійсненням маневру повороту ліворуч на пр. Сергія Нігояна бачив автомобіль «Mitsubishi Lancer», який наближався до того самого перехрестя по головній дорозі, що стороною захисту визнається. Відтак водій ОСОБА_1 повинен був оцінити ситуацію, зокрема швидкість вказаного автомобіля, смугу руху, по якій він рухався, і діяти таким чином, аби не створювати йому перешкод у русі, та не мав перешкод технічного характеру для виконання цього обов`язку.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 вважав, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» мав зупинитись перед пішохідним переходом на забороняючий сигнал світлофора, суд апеляційної інстанції оцінює як непереконливі, оскільки згідно із наявним відеозаписом події ОСОБА_1 почав рух до того, як на світлофорному об`єкті, розташованому на пішохідному переході, загорівся заборонний сигнал, та не переконавшись у тому, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» дійсно зупинився перед пішохідним переходом.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково зазначити, що ОСОБА_1 не міг бачити, які сигнали подаються світлофором автомобілю «Mitsubishi Lancer», який наближався до регульованого пішохідного переходу з протилежного напрямку, а відтак його міркування у цій частині в цілому належить вважати припущеннями.

Доводи апеляційної скарги про те, що настання події ДТП перебуває у причинному зв`язку із порушенням вимог ПДР ОСОБА_2 , яка на той час керувала автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки цей водій не є суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності у даному провадженні. З урахуванням фактичних обставин пригоди, порушення ОСОБА_2 вимог ПДР не виключається, втім оцінка її дій виходить за межі судового розгляду та не має істотного значення для оцінки дій самого ОСОБА_4 у контексті вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання апелянта на безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної та фототехнічної експертиз суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими, оскільки, з огляду на вищенаведене, з`ясування обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не потребує спеціальних знань, а матеріали справи містять достатні відомості щодо фактичних обставин, які входять до предмету доказування.

Так, у матеріалах справи наявний відеозапис, з якого вбачається, що на відрізку запису з 07:38:25 по 07:38:47 хвл. водій автомобіля «Mercedes-Benz», рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг - проспекту Сергія Нігояна та вулиці Андрія Гулого-Гуленко по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю «Mitsubishi Lancer», що рухався по головній дорозі. Вказаний відеозапис є об`єктивним доказом, який містить відомості про подію ДТП, що не залежать від суб`єктивних факторів та є достатніми для встановлення всіх її фактичних обставин.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони полягають у суб`єктивній оцінці стороною захисту фактичних обставин справи, власному тлумаченні положень ПДР, не спростовують висновків суду першої інстанції та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Константинова Р.Д. залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця