П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025Справа №607/26259/24

24 лютого 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2024 року о 22 год 45 хв по АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 , виражався нецензурною лайкою в присутності мешканців будинку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №567305 від 24 листопада 2024 року, 24 листопада 2024 року о 22 год 45 хв по АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки, а також шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно.

У судове засідання 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 17 грудня 2024 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно рапорту старшого інспектора роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції Очкусь Т. від 17 грудня 2024 року, прибувши за місце проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , дверей квартири ніхто не відчинив. Із сусідами поспілкуватись не вдалось. Зв`язатись в телефонному режимі та встановити місце перебування ОСОБА_1 не вдалось.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 03 січня 2025 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 03 січня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно рапорту старшого інспектора роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції Очкусь Т. від 03 січня 2025 року, прибувши за місце проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , дверей квартири ніхто не відчинив. Із сусідами поспілкуватись не вдалось. Зв`язатись в телефонному режимі та встановити місце перебування ОСОБА_1 не вдалось.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 06 лютого 2025 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

Судове засідання призначене на 06 лютого 2025 року було відкладено на 24 лютого 2025 року у зв`язку з перебування головуючої судді у відпустці.

У судове засідання 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Про причини неявки суду не повідомив.

Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подавав.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, строки розгляду справи та відсутність заяви про відкладення розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Стосовно інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Суб`єктивна сторона правопорушення дрібне хуліганство, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №122882 від 24 листопада 2024 року;

-відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що 24 листопада 2024 року близько 22 год 45 хв громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Коновальця, 5 у м. Тернопіль, неодноразово виражався нецензурною лексикою в присутності мешканців вказаного будинку.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях або інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Стосовно інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення за ст. 185 КУпАП слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» за №8 від 26.06.1992 року, під виконанням обов`язків по охороні громадського порядку слід розуміти: несення постової чи патрульної служби, підтримання порядку під час демонстрацій, мітингів, інших масових заходів, при ліквідації наслідків аварії, стихійного лиха, дії по припиненню або запобіганню порушень громадського порядку, затриманню порушника тощо.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №567305 від 24 листопада 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 24 листопада 2024 року о 22 год 45 хв по вул. Коновальця, 5 у м. Тернопіль не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки, а також шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №567305 від 24 листопада 2024 року, працівниками поліції долучено:

-рапорт командира взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції Чабана В. від 24 листопада 2024 року;

-протокол про адміністративне затримання від 24 листопада 2024 року;

-постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1621151 від 24 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП;

-відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що працівниками поліції 24 листопада 2024 року близько 22 год 45 хв по вул. Коновальця, 5 у м. Тернопіль було виявлено ОСОБА_1 . В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодних дій щодо відмови від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків не вчиняв. При цьому, працівниками поліції не висловлювалась вимога щодо припинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, а саме нецензурної лайки. Жодних законних вимог чи розпоряджень, окрім пройти до службового автомобіля, працівники поліції ОСОБА_1 не заявляли.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не підтверджує обставин викладених у протоколі, оскільки на ньому не зафіксовано будь-якого факту здійснення ОСОБА_1 злісної непокори виконанню наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Долучена до матеріалів справи постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1621151 від 24 листопада 2024 року не підтверджує обставин викладених у протоколі, оскільки містить відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 173, 185, 247, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 (п`ятдесят одна) гривня у дохід держави.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька