Справа № 732/2158/24
Провадження № 3/732/35/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

19.02.2025 м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., у присутності секретаря Бондаренко Т. А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Лугини О. В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу, що надійшла з відділення поліції №3 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, вчителя української мови та літератури Комунального закладу «Смичинський ліцей», адреса: вул. Л.Лук`яненка, 15, м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, 15100,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И Л А:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 263077 від 12.12.2024 вбачається, що 09.12.2024 у ранковий час ОСОБА_1 в КЗ «Смичинський ліцей», що за адресою: с. Смичин, вул. Чернігівська, 20, образливо чіплялась до учнів н/ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та н/ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_1 вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала, з протоколом про адміністративне правопорушення не погодилася. Вказала, що вона працює вчителем у КЗ «Смичинський ліцей», і в обідній час вона зайшла до шкільної їдальні та помітила, що ОСОБА_4 , учениця 11 класу ліцею, обідає у верхньому одязі, з цього приводу вона зробила зауваження та сказала, щоб дівчина зняла куртку, на що остання не погодилася, і між ними сталася словесна суперечка. Під час суперечки вона ученицю не ображала. Після чого вона пішла до учительської кімнати, де про цей інцидент повідомила адміністрацію навчального закладу в особі директора та заступника директора. Також вона спілкувалася з класним керівником ОСОБА_5 . ОСОБА_1 зазначила, що вона зареєструвала доповідну на ім`я директора закладу. 12.12.2024 до закладу прийшли працівники поліції, викликали її до кабінету директора ліцею, повідомили, що надійшла заява у зв`язку з тим, що вона чіплялася до учнів, вказане вона заперечувала. Інспектор поліції все ж таки склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно неї за ст. 173 КУпАП та під тиском з боку адміністрації школи та поліцейських, сильного емоційного переживання, вона підписала протокол. З матеріалами справи її не ознайомили. Оговтавшись, через декілька днів вона подала скаргу до поліції, відповідь, ще не надійшла. ОСОБА_1 наполягала, що вона зробила зауваження ОСОБА_6 та діяла з виховною метою, в межах своїх повноважень як вчителя. Крім цього, ОСОБА_1 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_3 , який навчається у 8 класі, дитина є проблемною, і вона іноді йому робить зауваження, що стосуються освітнього процесу. Вказала, що учні в їдальні харчуються у дві зміни, після 3 року та після 4 уроку. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 харчувалася одночасно, але за різними столами. Антону в їдальні вона зауважень не робила. Також повідомила, що зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення «з протоколом згодна» було написано як визнання того, що вона робила зауваження, і було написано у стресовій емоційно-напруженій ситуації.

Захисник у судовому засіданні, надаючи письмові пояснення по суті адміністративного правопорушення, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення. Так, захисник зазначає, що КЗ «Смичинський ліцей» не є громадським місцем у розумінні ст. 173 КУпАП, оскільки він як заклад освіти не відкритий для загального доступу, і до нього доступ мають лише учасники освітнього процесу. Аналізуючи об`єктивну сторону правопорушення, захисник вказав, що у протоколі не зазначено, які саме дії вчинила ОСОБА_1 , які б можна було кваліфікувати як образливе чіпляння, а зауваження вчителя учню під час здійснення освітнього процесу не може підпадати під термін «чіпляння». Характеризуючи суб`єктивну сторону правопорушення, у ОСОБА_1 не було мотиву задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей, а, навпаки, було забезпечення порядку як під час перерви в їдальні, так і під час уроку, який ОСОБА_1 зобов`язана забезпечувати як учитель. Також захисник зауважив, що ОСОБА_1 не є загальним суб`єктом адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, оскільки вона є педагогом по відношенню до учнів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і працівник поліції під час складання протоколу залишила поза увагою той факт, що ОСОБА_1 діяла не як громадянин, а як педагог щодо неналежної поведінки учнів. Окрім наведеного, захисник звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення замість загальноприйнятих одиниць обліку часу вказано «у ранковий час», що не дає змоги встановити, чи стався конфлікт з учнями до початку освітнього процесу, чи під час його здійснення. У примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, яке міститься в матеріалах справи, в графі, де зазначена дата складання протоколу міститься виправлення і вказана дата 12.12.2024, натомість у другому примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, яке отримано ОСОБА_1 дата вказана без виправлення «11.12.2024», що є порушенням приписів КУпАП.

Свідок інспектор відділу ювенальної превенції відділу превенції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 підтвердила, що дійсно був виклик до КЗ «Смичинський ліцей» у зв`язку з конфліктом між ОСОБА_1 та учнями ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Свідок показала, що прийняла заяву від учениці ОСОБА_2 , учениці 11 класу зазначеного ліцею, відібрала у учасників конфлікту письмові пояснення, провела перевірку щодо факту наявності правопорушення, за результатами якої, на її переконання були наявні підстави для складання адміністративного матеріалу.

Свідок неповнолітня ОСОБА_2 , у присутності законного представника матері ОСОБА_13 , показала, що 09.12.2024 у їдальні до неї підійшла учитель ОСОБА_1 і почала казати, щоб вона зняла куртку, але свідок не погодилася, оскільки їй було холодного, на що вчитель сказала, що вона і в ліжко лягає спати в одязі, а свідок відповідала, що якщо вона знаходиться в гостях та чекає на когось, то не знімає. Після цього вчитель зрозуміла, хто така свідок, на що остання просила уточнити хто саме, і вчитель сказала, що вона повія. Свідок також показала, що її рідний брат ОСОБА_3 , який є учнем цього ж ліцею, також скаржився на погане відношення до нього ОСОБА_1 , яка на його адресу казала образливі слова.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника адвоката Лугину О. В., свідків, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного, об`єктивного аналізу і дослідження всіх доказів по справі в їх сукупності, відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення, у тому числі передбачених ст. 173 КУпАП, є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно із ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівником поліції, на якого покладено обов`язок щодо збирання доказів по справі, до справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 263077 від 12.12.2024;

- копію заяви ОСОБА_2 про проведення перевірки від 11.12.2024;

- копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 11.12.2024;

- копію письмових пояснень ОСОБА_3 від 12.12.2024;

- копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 12.12.2024.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок іспокій громадян.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку обумовленої потребами суспільства та врегульованої правовими та іншими соціальними нормами системи відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, обов`язковою ознакою якої є місце скоєння, а саме, громадське місцечастина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, під`їзди, підземні переходи, стадіони, тощо, при цьому, хуліганські дії завжди мають активний характер і не можуть виявлятися у формі бездіяльності,

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу з обов`язковим елементом у вигляді хуліганського мотиву вчинених дій, пов`язаним з задоволенням індивідуальних потреб шляхом самоствердження через ігнорування гідності інших людей.

Таким чином, за приписами ст. 173 КУпАП до дрібного хуліганства законодавець відносить нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Виходячи із правового висновку Верховного Суду України, сформульованого в постанові від 4 жовтня 2012 року (справа № 5-17кс12) хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні будь-якого умислу на хуліганські дії у неї не було, а навпаки, вона як учитель, педагог намагалася забезпечити порядок у шкільній їдальні з дотриманням Правил поведінки здобувачів освіти КЗ «Смичинський ліцей» Городнянської міської ради Чернігівської області.

Наведене свідчить про неконкретність пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що саме по собі унеможливлює притягнення останньої до адміністративної відповідальності, оскільки порушує її право на захист.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення сформовані правоохоронним органом без дотримання принципу збирання достатніх та належних доказів на підтвердження події правопорушення. Слід наголосити, що державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Не є доказом і протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного вище, суддя доходить висновку, що докази наявні у матеріалах справи не можуть бути підставою для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Враховуючи вимоги статті 62 Конституції України, суд усі сумніви тлумачить на користь ОСОБА_1 .

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з неможливістю встановлення в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Городянський районний суд Чернігівської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга, не була подана протягом десяти днів.У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складений і підписаний 20.02.2025.

Суддя А. О. Бойко