Справа № 712/1634/25
Провадження № 3/712/771/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенко С.М., за участю прокурора Лисика М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення правопорушення поліцейський поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону, Управляння патрульної поліції в Черкаській області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «з» п. 1, ч. 1, ст. 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2021 рік особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), оскільки граничний термін подачі відповідної декларації був до 00 годин 00 хвилин 31.01.2024, а декларація фактично подана 09.01.2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, суду пояснив, що невчасно подав декларацію при звільненні, так як він займався вихованням своєї малолітньої дитини, так як мати дитини її покинула.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просив накласти на нього адміністративне стягнення.

Суддя дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.05.2021 № 449 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Черкаській області.

Відповідно до наказу ДПП НПУ від 17.06.2021 № 502 о/с ОСОБА_1 , з 24.06.2021 звільнено з посади та зі служби в Національній поліції України за п.5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Під час проходження служби ОСОБА_1 в системі службової підготовки ознайомлено зі спеціальними обмеженнями, про що свідчать рекомендації про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом при прийнятті на службу.

Таким чином, у розумінні підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларацію відповідно до встановленого Законом порядку.

Абзацом другим ч. 2 ст. 45 Закону передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Відповідно до Закону, декларація суб`єкта декларування, який припинив відповідну діяльність (декларація після звільнення) декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Відповідно до пункту 27 Розділу ХІІІ Закону установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Отже беручи до уваги те, що ОСОБА_1 звільнено з посади 24.06.2021, а тому граничний термін подачі щорічної декларації за 2021 рік після звільнення є 31.01.2024.

Черкаським управлінням ДВБ НП України, згідно з вимогами ст. 251 КУпАП встановлено фактичні обставини, що можуть свідчити про наявність адміністративного правопорушення, та інші аспекти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, за результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на офіційному веб-сайті Національного агентства, установлено, що ОСОБА_1 лише 09.01.2025 в порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік після припинення діяльності (після звільнення).

Відповідно до повідомлення Національного агентства від 02.03.2017 щодо роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до цього реєстру.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації без поважних причин, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП є формальним і не передбачає настання будь-яких негативних наслідків, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Ураховуючи те, що КУпАП не поділяє умисел на види, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП достатньо встановити наявність умислу загалом, тобто, що суб`єкт декларування усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливий характер і бажав або свідомо допускав вчинення відповідного протиправного діяння.

Таким чином, умисел ОСОБА_1 полягав у тому, що він, будучи ознайомленим із вимогами Закону про обов`язки, обмеження та заборони, оскільки неодноразово подавав електронні декларації, а також будучи ознайомленим кадровим підрозділом УПП в Черкаській області під особистий підпис з вимогами ст. 45 Закону, не виконав вимоги Закону та навмисно і протиправно їх порушив. Він усвідомлював обов`язок подати електронну декларацію і те, що маючи для цього можливості, її не подав. Невиконання обов`язку і порушення вимог Закону є об`єктивним наслідком і результатом його діяння.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Водночас, як під час документування даного правопорушення так і під час вручення ОСОБА_1 відповідного протоколу, поважних причин несвоєчасного подання ним декларації не з`ясовано.

Стаття 1 Закону передбачає, що органи Національної поліції віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення та припинення кримінальних, а також адміністративних правопорушень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 1724 - 1729 КУпАП.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції», затвердженого наказом Національної поліції від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 №765), відповідно до пункту 13 розділу 4 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України уповноважено збирати докази про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, а також складати відповідні протоколи.

Разом з тим, ч. 2 ст. 251 КУпАП регламентовано, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП є гранична дата, до закінчення якої необхідно було подати декларацію, тобто до 00 годин 00 хвилин 31.01.2024.

Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об`єкт, об`єктивну сторона, суб`єкт, суб`єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення, який зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із роз`ясненнями Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 голові Національної поліції України, визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення здійснити дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, в тому числі щодо надання пояснень.

Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 06.02.2025 року, так як на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням.

Статтею 1 Закону, передбачено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У даному випадку, ОСОБА_1 обов`язком якого як суб`єкта відповідальності визнається необхідність діяти лише в рамках закону, порушено встановлені Законом вимоги, заборони та обмеження, за які встановлено адміністративну відповідальність.

Разом з тим слід зазначити, що виходячи з вимог правової кваліфікації та із врахуванням ситуації в державі, правопорушення, пов`язані з корупцією, для кваліфікації яких не передбачено обов`язкової наявності наслідків чи ознак суспільної небезпечності, не можуть вважатися малозначними.

Застосування ст. 22 КУпАП є неможливим, оскільки це суттєво знижує ефективність протидії корупції, дозволяє правопорушнику уникнути передбаченої Законом відповідальності.

Більше того, факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не може визнаватись малозначним, оскільки вчинення такого порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади та місцевого самоврядування, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування.

Водночас, протидія корупційним та пов`язаним із корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними, і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії істотно сприятиме запобіганню злочинам у цій сфері.

Водночас, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується: протоколом №11 від 06.02.2025.2025; Положенням про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України затверджений наказом НПУ від 09.11.2015 №83; наказом про внесення змін до Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України від 31.07.2019 №765; фотокопією публікації щорічної декларації за 2021 рік особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), яку подав ОСОБА_1 до інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на сайті «public.nazk.gov.ua»; копією витягу з наказу ДПП НПУ від 25.05.2021 № 449 о/с; копією витягу з наказу ДПП НПУ від 17.06.2021 № 502 о/с; копією рекомендації про ознайомлення з вимогами ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» з особистим підписом ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України і застосувати адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, а саме 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., який зарахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікацій доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси С.М.Бащенко