Справа № 212/1107/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши адміністративну справу за ч. 1 ст. 41 КУпАП України, яка надійшла з ПІВДЕННО СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді фінансового директора АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ»,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ПС/ДН/1558/0027/П/ПТ від 29.01.2025 року ОСОБА_1 , фінансовий директор АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» вчинив адміністративне правопорушення виявлене в результаті позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки, яка проходила з 20.01.2025 року о 13.30 годині по 29.01.2025 року до 15.30 годині у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», код ЄРДПО 00191307, місцезнаходження: 50029, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1а. Виявлено порушення встановлених термінів виплати заробітної плати. Своїми діями вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу або заяв про відкладення судового розгляду, при цьому присутність такої особи не є обов`язковою, в розумінні ч.2 ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

На електронну адресу суду від Гавриленко Юлії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшли заперечення на адміністративний протокол. Представниця зазначила, що ОСОБА_1 , як фінансовий директор АТ «Кривбасзалізрудком», не наділений повноваженнями одноосібного підпису фінансових документів. Згідно із п. 6.3.1.7. УДБО - в день виплати (перерахування) заробітної плати (разом із відповідним переказом або до нього) надавати Банку засобами Системи дистанційного обслуговування Відомість розподілу заробітної плати (далі - Відомість) відповідно до Додатку 5.3. до УДБО ЮО, засвідчену підписом керівника та/або головного бухгалтера і печаткою Клієнта (за умови її використання). У відповідності до довідки про щодо відображення в системі клієнт-банк АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» статусів візування платіжних доручень, у разі наявності підпису (візи) Голови Правління ставиться код «1 (1) /2», а в разі наявності підпису (візи) директора фінансового «1 (6) /2». Для виплати заробітної плати двічі за грудень 2024 року Заявник вніс до системи онлайн-банкінгу АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 11.12.2024 року та 07.01.2025 року інформацію про свій підпис на відповідних платіжних документах. Було внесено запис «1 (6) /2». Разом з тим, голова правління Товариства свій підпис поставив лише 30.01.202, про що свідчить запис «1 (1) /2», який поставлений 30.01.2025, що підтверджується актом фіксації змісту веб-сторінки. Враховуючи викладене, платіжні документи на виплату заробітної плати за грудень 2024 не направлялись (не приймались) до 30.01.2025 року. включно. Причиною порушення термінів виплати заробітної плати була відсутність підпису голови правління АТ «Кривбасзалізрудком на платіжних документах. В листі від 13.01.2025 року Заявник ОСОБА_1 попросив голову правління поставити перший підпис на платіжних документах. Головні державні інспектори під час проведення позапланової перевірки щодо дотримання АТ «Кривбасзалізрудком» термінів виплати заробітної плати документи належним чином не дослідили питання до повноважень яких посадових осіб відноситься виплата заробітної плати. Внаслідок цього інспектори дійшли помилкового висновку про наявність у фінансового директора повноважень одноосібної виплати заробітної плати. Натомість, за змістом Статуту (п.9.3.5 Статуту), трудового контракту із Заявником, Договору про обслуговування з АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» для виплати коштів необхідна наявність двох підписів. Заявник як фінансовий директор не може вчиняти дій із виплати заробітної плати за відсутності підпису Голови Правління. В свою чергу Голова Правління наділений правом одноосібного підпису у виключних випадках. Головні державні інспектори під час проведення позапланової перевірки щодо дотримання АТ «Кривбасзалізрудком» термінів виплати заробітної плати документи належним чином не дослідили питання до повноважень яких посадових осіб відноситься виплата заробітної плати. Внаслідок цього інспектори дійшли помилкового висновку про наявність у фінансового директора повноважень одноосібної виплати заробітної плати. Натомість, за змістом Статуту (п.9.3.5 Статуту), трудового контракту із Заявником, Договору про обслуговування з АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» для виплати коштів необхідна наявність двох підписів. Заявник як фінансовий директор не може вчиняти дій із виплати заробітної плати за відсутності підпису Голови Правління. В свою чергу Голова Правління наділений правом одноосібного підпису у виключних випадках. Отже, вина у ОСОБА_1 відсутня, а відповідно відсутня подія адміністративного порушення. Вказане в свою чергу є підставою для закриття адміністративного провадження внаслідок відсутнього складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши подані письмові пояснення ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, згідно з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, структура складу правопорушення містить: 1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); 2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразились в порушенні встановлених правил; 3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16 річного віку; 3) суб`єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП до суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення № ПС/ДН/1558/0027/П/ПГ від 29.01.2025 року;

- акт ПІВДЕННО СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ від 29.01.2025 року № ПС/ДН/1558/0027 в якому зазначено виявлені порушення, зокрема, порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ № 2136;

- припис ПІВДЕННО СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 29.01.2025 року № ПС/ДН/1558/0027/П, а саме: (а) порушення строків виплати заробітної плати працівникам АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» здійснюється несвоєчасно та не в повному обсязі строк усунення порушення 29.04.2025 рік; (б) виплата заробітної плати працівникам АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» здійснюється не в першочерговому порядку строк усунення порушення 29.04.2025 рік

Проте жоден з перерахованих у матеріалах справи доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, наявності у нього умислу на невиплату зарплати чи затримку її виплати працівникам Товариства, а також можливості de facto здійснити вказані виплати у встановлений законом строк та його повноважень як фінансового директора. При цьому, акт перевірки держпраці, не містить спростувань причин і обставин, на які вказував фінансовий директор і які спричинили невиплату зарплати у встановлений законом строк працівникам АТ "КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ", а лише констатували певний факт, який ніким не оспорювався.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Варто уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Згідно усталеної практики ЄСПЛ, наведеної у п. 40, 58 рішення від 10.05.2011 (остаточне) у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Оthers v. Ukraine, заява № 4909/04), вимога законності означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права, а вимога обґрунтованості, серед іншого, передбачає, що, хоча національний суд має певну свободу міркувань щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, однак одне з призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб «продемонструвати сторонам, що вони були почуті» (див. п. 30 рішення від 27.09.2001 у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).

Отже, з урахуванням викладеного та тих обставин, що у матеріалах цієї справи наявні лише протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, та самі по собі ці докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення не є беззаперечними, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом, оскільки з боку цієї посадової особи в цьому випадку відсутній доведений поза розумним сумнівом умисел на порушення вимог чинного законодавства про працю.

За таких обставин суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимоги законодавства про працю не доведена, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Ст. 62 Конституції України проголошено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 41 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 41, 247, 256, 254, 257 КпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч. 1ст. 41 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: І. Б. Чайкін