Справа № 450/4787/24 Провадження № 3/450/217/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

08.10.2024 року о 02 год. 50 хв. в с. Оброшине, на вул. Буковинській, 5, було зупинено автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , котрий з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, нестійка хода, водій ОСОБА_1 відмовився проходити алкотестр Драгер, а також відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру № 1172 та 1176, від керування ТЗ відстронений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

13.11.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло письмове пояснення від ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в яких він вказує, що 08.10.2024 року, близько 02:00, він вийшов на автозаправку, щоб придбати сигарети. Повертаючись додому, він виявив, що його запальничка не працює, тому підійшов до свого припаркованого автомобіля, щоб взяти іншу. У момент, коли він закривав дверцята автомобіля, до нього ззаду підійшов працівник поліції та попросив надати документи для перевірки. Усвідомлюючи, що порушив умови комендантської години, ОСОБА_3 не заперечував проти законних вимог правоохоронців. Після цього поліцейський запитав, чи належить йому автомобіль і що він тут робить. Надалі працівник поліції поцікавився, чи вживав ОСОБА_3 алкоголь, на що той не заперечував. Однак далі правоохоронці запропонували йому пройти тест на визначення рівня алкоголю в організмі, стверджуючи, що він керував автомобілем. Вважаючи такі звинувачення безпідставними, ОСОБА_3 відмовився проходити тест.

14.01.2025 року через канцелярію суду від представниці особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокатки Прокопчук А. В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 450/4787/24 про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, яке вона мотивує тим, що 08.10.2024 року близько 02:00 ОСОБА_1 повертався з автозаправки, де купував сигарети. Проходячи повз свій припаркований автомобіль, він згадав, що в салоні є запасна запальничка, і вирішив її взяти. У цей момент до нього підійшов працівник поліції та попросив надати документи. Оскільки вже діяла комендантська година, ОСОБА_1 не здивувався перевірці. Поліцейські запитали його про мету перебування на вулиці, чи це його автомобіль і чи він вживав алкоголь. Він надав відповіді на всі запитання. Однак надалі правоохоронці запропонували йому пройти тест на алкоголь, заявляючи, що він керував автомобілем. Вважаючи такі звинувачення безпідставними, оскільки він не сідав за кермо, не пересувався на авто і навіть не вмикав запалення, ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту. Згідно з правилами використання відеореєстратора, запис ведеться безперервно, починаючи з моменту виконання поліцейськими своїх службових обов`язків або проведення спеціальної операції. Однак у матеріалах справи долучений диск із відеозаписами, на яких не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинку поліцією або його перебування в салоні авто. Навпаки, зафіксована розмова підтверджує обставини, викладені в його поясненнях. Таким чином, у матеріалах справи немає відеодоказів керування автомобілем, а також свідків, які б підтвердили відповідні обставини. Відмова ОСОБА_1 як пішохода від проходження тесту на алкогольне сп`яніння не утворює складу адміністративного правопорушення, що йому інкримінується. З огляду на викладене, складання адміністративного протоколу викликає обґрунтовані сумніви щодо його законності, а сам протокол та додані до нього матеріали не можуть вважатися допустимими та достовірними доказами.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим.

Представниця ОСОБА_1 адвокатка Прокопчук А. В., підтримала подане нею клопотання про закриття провадження у справі № 450/4787/24 про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно звертає увагу суду на змістовні порушення з боку працівників поліції, вказує, що у матеріалах справи немає жодного доказу, який підтверджував би факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Відеозапис не містить моменту його перебування за кермом чи зупинки поліцією, а також відсутні свідки, які б це підтвердили. Відмова від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння як пішохода не є адміністративним правопорушенням.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах наявних доказів, незважаючи на клопотання представниці ОСОБА_1 та його письмові пояснення, заперечення вини, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145502 від 08.10.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.10.2024 року; рапортами від 08.10.2024 року; відеозаписом.

Спростування доводів сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі міститься посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною та обґрунтованою і водій в усякому випадку не має права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Суд критично оцінює клопотання сторони захисту про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Доводи про те, що вина ОСОБА_1 не доводиться жодними належними доказами та допустимими доказами до уваги судом не беруться, оскільки суд вважає, що сукупність зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

В судовому засіданні не встановлено порушень чинного законодавства при оформленні матеріалів та складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа т/з, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

З оглянутого відеозапису вбачається, як працівники поліції підходять до ОСОБА_1 , який знаходився на момент здійснення відеофіксації біля автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. НОМЕР_1 , в подальшому було встановлено його особу, під час бесіди з працівниками поліції, останніми було повідомлено причину зупинки та про ознаки алкогольного сп`яніння, що не заперечив сам ОСОБА_1 , відповідно з вимогою пройти у встановленому законодавством порядку огляд для виявлення чи спростування стану алкогольного сп`яніння, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності заперечив факт керування вказаним автомобілем, пояснив, що повертався додому із заправки та підійшов до припаркованого поруч автомобіля, у зв`язку із цим відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас суд бере до уваги, що ОСОБА_1 проживає за адресою : АДРЕСА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145502 від 08.10.2024 року щодо нього складено в с. Оброшине, вул. Буковинська, 5, Львівського району, Львівської області.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

А тому версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а пішов на заправку купити сигарети, повертаючись додому, виявив, що його запальничка не працює, проходячи повз свій припаркований автомобіль, вирішив забрати запальничку, щоб не повертатись в магазин за новою, не витримує жодної критики, оскільки не підтверджена жодними доказами. Сторона захисту не була позбавлена можливості клопотати перед судом про допит працівників поліції, з якими того дня був ОСОБА_1 , однак таким правом не скористалася, що викликає обґрунтовані сумніви в правдивості показань ОСОБА_1 .

Натомість версія про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за подій, описаних в протоколі підтверджується сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, зокрема відеозаписом, згідно з яким такий відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством не покладено на орган поліції обов`язку зафіксувати за допомогою відеозапису факт зупинки транспортного засобу, адже події, за яких водій керує транспортним засобом в стані сп`яніння можуть бути різними.

При цьому той факт, що автомобіль йому не належить не спростовують висновків суду про те, що саме він керував транспортним засобом, оскільки чинним законодавством не передбачено право на керування транспортним засобом за умови належності такого на праві власності.

Необхідно зазначити про те, що сторона захисту не оспорює дійсність даних зафіксовані на відеозаписі.

А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи в суді, суд прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, оскільки такі спростовуються сукупністю зібраних доказів у справі доказів, яким судом надано ретельну оцінку під час прийняття рішення, заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом розцінюються судом, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від відповідальності.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час розгляду не встановлено.

Доводи захисту про те, що працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було порушено норми чинного законодавства, що унеможливлює законне притягнення до адміністративної відповідальності, є безпідставними та такими, що не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, як про це просить сторона захисту, а оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пунктів 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук