Справа № 366/234/25
Провадження №3/366/345/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

1. Формулювання суті правопорушення, визнаного суддею недоведеним.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 285962 від 16.01.2025, по суті правопорушення зазначено таке:

16.01.2025 року о 18 год. 20 хв. в с-щі Іванків по вул. Толочина, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку проведено на місці події за допомогою приладу «DRAGER». Проба позитивна 1, 78 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2. Рух справи та ухвалені в ній проміжні рішення

24.01.2025 справа надійшла до суду. Судове засідання з розгляду справи, призначене на 20.02.2025.

3. Позиція учасників справи

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП, пояснюючи це тим, що він дійсно керував автомобілем, потрапив у ДТП, однак був тверезим. Ніякого огляду на стан алкогольного сп`яніння він не проходив не на місці ДТП, ні в лікарні. Йому працівники поліції надали для підписання документи, однак він їх зміст не дивився, оскільки був шокований від пригоди, яка сталась (пошкодив власне авто та нервував через це, в ДТП потрапив вперше)

4. Оцінка судді

4.1 Релевантні джерела права

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

У постанові ККС ВС від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19) зроблено висновок, за яким стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

4.2 докази сторони обвинувачення

В обґрунтування звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення;

-копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 285961 від 16.01.2025 про імовірне вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягало в порушенні вимог п. 12.1 ПДР України за таких обставин: 16.01.2025 о 18 год. 20 хв. в см. Іванків по вул. Толочина біля будинку № 120 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ЗАЗ 1102 «Таврія», д.н.з. НОМЕР_1 , не обравши безпечної швидкості руху та не був уважним, допустив наїзд на бетонний паркан. В результаті ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень та спричинено матеріальні збитки;

-роздруківка з приладу Drager Alcotest 6810, прилад № ARBL 0630 з тестом № 1931, проведеного 16.01.2025 о 18 год. 43 хв. зі ОСОБА_1 , результат якого склав 1, 78 %;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати, згідно з яким ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, ARBL 0630, за результатами якого встановлено позитивну пробу 1, 78 %, з яким, судячи з підпису, ОСОБА_1 погодився. У відповідній графі акту відсутні відомості про свідків огляду а також будь-які примітки в такій графі;

-оптичний диск з матеріалами відеозапису (один фрагмент) та супровідні документи до нього.

4.3 докази сторони захисту

Сторона захисту документів, які б відповідали критеріям доказів не надала.

Інших доказів матеріали справи не містять.

4.4 дослідження доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності і висновки за результатами дослідження.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП підлягає доказуванню, крім інших факт керування особою транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 інкриміновано керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і що такий стан встановлено на підставі проведення огляду на місці події поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 6 ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Суддя звертає увагу, що положення п. 6 ІІ Інструкції № 1452/735 не визначають обов`язкової фіксації огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису на відміну від положень ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Тому, в цьому випадку застосуванню підлягають положення ч. 2 ст. 266 КУпАП як положення кодифікованого нормативно-правового акту, який має вищу юридичну силу над підзаконним нормативно-правовим актом.

Наведене узгоджується з положеннями ч.ч. 1, 2, п. 3 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про правотворчу діяльність».

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним

Дослідивши наявні в матеріалах справи матеріали відеозапису, що містяться на оптичному диску, суддею встановлено, що на диску наявний один матеріал відеозапису з назвою «export-ek9h6.mp4», загальною тривалістю 1 год. 10 хв. 14 сек., який, судячи з показників технічного приладу відеозапису відзнятий в період часу з 18 год. 07 хв. 02 сек. по 19 год. 27 хв. 06 сек. 16.01.2025.

За результатами дослідження відеозапису встановлено, що він розпочинається з того, що працівники поліції підходять до автомобіля марки ЗАЗ зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який, судячи з пошкоджень кузова, його розташування відносно елементів дороги, інших об`єктів та пошкодження паркану, в`їхав в паркан приватного господарства.

Працівник поліції запитує про обставини пригоди. Біля автомобіля, окрім працівників поліції, перебуваю двоє осіб: чоловік та жінка. На запитання поліцейського жінка говорить і чоловік конклюдентними жестами підтверджує її слова, що вони рухались по вулиці, потім на дорогу вибігла собака, яку вони об`їжджали та в`їхали в паркан.

Відомості про анкетні дані згаданого чоловіка та жінки на матеріалах відеозапису відсутні (не оголошені), як і відсутня процедура встановлення таких даних.

В подальшому поліцейський оглядає пошкодження автомобіля та паркану господарства, після чого сідає в службовий автомобіль поліції, ставить прилад відеозапису для проведення відео зйомки на торпеду автомобіля, який фіксує під відеозапис події з лобового скла.

Після цього, на відеозаписі спостерігається обстановка на місці ДТП, отримання письмових пояснень від особи чоловічої статі, його ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та евакуація автомобіля.

Процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на відео файлі відсутня.

Як вбачається з роздруківки з приладу Drager Alcotest 6810, прилад № ARBL 0630 з тестом № 1931, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 та встановлення результатів такого огляду (1, 78 %) відбулись 16.01.2025 о 18 год. 43 хв.

Матеріал відеозапису, судячи з показників приладу відео фіксації, охоплював зазначений в роздруківці час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, в матеріалах відеозапису відсутня фіксація проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів будь-якої особи, а також відсутні будь-які відомості про те, що такий огляд проводився.

Зафіксовані на відеозаписі розмови учасників події та звуки навколишньої обстановки протягом всього періоду відео фіксації не дають підстав стверджувати, навіть на рівні припущення, що процедура огляду на стан сп`яніння взагалі відбувалась, однак не потрапила в об`єктив технічного засобу відеозапису.

Нормативно-правовим актом, який регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів є Інструкція, затверджена наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Положення цієї Інструкції мають застереження до її застосування (п. 1 розділу 1 Інструкції), однак такі застереження не стосуються розгляду цієї справи.

Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, обов`язок щодо налаштування показників дати і часу на технічному приладі відео фіксації покладається саме на поліцейського.

При цьому, з відеозапису вбачається, що особа чоловічої статі, яким імовірно і є ОСОБА_1 (з огляду на те, що на місці події крім поліцейських перебували чоловік та жінка, відомості про причетний до події транспортний засіб співпадають з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копією протоколу за ст. 124 КУпАП та матеріалів відеозапису) в період з 18 год. 42 хв. по 18 год. 45 хв. 16.01.2025 перебуває поблизу пошкодженого автомобіля, тоді як в роздруківці приладу Drager Alcotest 6810 зазначено, що огляд проводився о 18 год. 43 хв. 16.01.2025.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про обґрунтований сумнів у тому, що ОСОБА_1 взагалі проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці події і що взагалі працівник поліції проводив такий огляд.

Суддя також звертає увагу, що показники дати і часу приладу Drager Alcotest 6810 могли відрізнятись від показників дати і часу технічного засобу відеозапису, однак увесь фрагмент відеозапису, який має тривалість 1 год. 10 хв. взагалі не відображає відео фіксацію огляду на стан алкогольного сп`яніння та навіть не дає підстави на рівні припущення стверджувати, що такий огляд проводився.

Крім цього, відсутність в матеріалах відеозапису процедури перевірки анкетних даних осіб, які перебувають на місці події, ставить під сумнів те, що особою чоловічої статі на відеозаписі є ОСОБА_1 .

Долучену до матеріалів справи копію протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 суддя розцінює як доказ імовірної причетності останнього до вчинення такого правопорушення та факту настання події ДТП, однак встановлення його причетності до цього правопорушення виходить за межі розгляду цієї справи і така справа не перебуває в провадженні головуючого судді.

4.5 з огляду на викладене, суддя приходить до такого:

наявними в матеріалах справи доказами не доведено, що особа чоловічої статті, яка відображена на відеозаписі є ОСОБА_1 , у зв?язку з чим причетність останнього до вчинення інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП також є недоведеною;

наявність факту проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів не доведено;

фіксація процедури огляду поліцейським на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів, результати якої наявні в матеріалах справи, не здійснювалась з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису та в присутності двох свідків, що є порушенням ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, наслідком чого є визнання результатів огляду на стан алкогольного сп?яніння недійсними на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

5. Висновки

За результатами дослідження доказів суддя приходить до висновку, що склад правопорушення є недоведеним поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011).

З наведеного слідує, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин інкримінованої протиправної поведінки правопорушника, що наведена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, визначено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

5.1 питання щодо вилучених речей і документів.

З протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається відомостей про вилучення будь-яких речей і документів.

5.2 судові витрати

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП, за якою судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 36, 40-1, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян