Справа № 357/2356/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2025 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, номер обслуги зенітного кулеметного взводу, солдата ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 2 ст. 172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

З 20.01.2025 з 11:00 год до 22.01.2025 до 20:00 год на вогневій позиції «Жито в АДРЕСА_2 військовослужбовець номер обслуги зенітного кулеметного взводу, солдата ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 під час несення бойового чергування з безпосереднього протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури «Білоцерківська ПС330» на посаді номера обслуги зенітної автоматичної гармати у складі бойового розрахунку вогневої групи на вогневій позиції «Жито», в м. Біла Церква Київської області, діючи в порушення вимог ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції мобільно вогневим та вогневим групам щодо приведення щодо приведення у різні ступені бойової готовності до відкриття вогню, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_3 від 25.12.2024 та у порушення правил несення бойового чергування, встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України, не виконував обов`язки номера обслуги зенітної автоматичної гармати у складі бойового розрахунку вогневої групи на вогневій позиції, був відсутній на вогневій позиції, не тримав зенітну автоматичну гармату готовою до бойового застосування, не підтримував безперервний зв`язок із старшим вогневої групи, заходи щодо приведення вогневої групи у готовність № 2 (№ 1) не здійснював, чим створив загрозу для ураження ворогом військових об`єктів та зниження обороноздатності держави, чим вчинив порушення правил несення бойового чергування, встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України, в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-17 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про військове адміністративне правопорушення № 7 від 20.02.2025 за ч. 2 ст. 172-17 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними останній раз Указом від 06 травня 2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 15 січня 2025 № 4220) строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин з 08 лютого 2025 року.

Окрім того, особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Отже, наразі в Україні діє особливий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-17 КУпАП відповідальність настає за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду (згідно із ч. 1 ст. 172-17КУпАП відповідальність настає за порушення правил несення бойового чергування (бойової служби), встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України).

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_4 від 17.06.2022 № 53РС солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період, призначено на посаду номера обслуги зенітного кулеметного взводу цієї ж військової частини.

У подальшому, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 21.04.2024 № 131 солдат ОСОБА_1 прибув у відрядження до ВЧ НОМЕР_3 з метою виконання завдання з безпосереднього протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури «Білоцерківська ПС330» та з того ж дня призначений для несення бойового чергування номером обслуги зенітної автоматичної гармати у складі бойового розрахунку вогневої групи на вогневій позиції «Жито», що розташована у м. Біла Церква Київської області.

Відповідно до п. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із п. 14 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 4 Загальних положень Статуту внутрішньої служби ЗС України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 11 Частини 1 Розділу І Статуту внутрішньої служби ЗС України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 16 Частини 1 Розділу І Статуту внутрішньої служби ЗС України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до Загальних обов`язків військовослужбовців рядового складу ст. 127 Розділу 3 Статуту внутрішньої служби ЗС України солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Відповідно до Загальних обов`язків військовослужбовців рядового складу ст. 128 Розділу 3 Статуту внутрішньої служби ЗС України солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Згідно із Інструкцією мобільно вогневим та вогневим групам щодо приведення щодо приведення у різні ступені бойової готовності до відкриття вогню, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_3 від 25.12.2024, Готовність № 1: МВГ та ВГ знаходяться на вогневій позиції, розгорнута у бойовий порядок. Засоби зв`язку, автоматизації (при наявності) включені та забезпечують: прийом (відображення) даних оповіщення про повітряну обстановку та цілевказання по повітряним цілям; зв`язок з пунктом управління (далі ПУ); передачу доповідей про зміну обстановки та результати дій. Озброєння готове до бойового застосування, патрони дослані у патронник, ракети приєднані до пускових механізмів ПЗРК (при наявності). Розвідка повітряного противника ведеться усіма наявними засобами. Електроживлення здійснюється від автономних джерел живлення (або від зовнішньої мережі живлення, але всі автономні джерела живлення знаходяться в готовності до роботи).

Відповідно до Інструкції мобільно вогневим та вогневим групам щодо приведення щодо приведення у різні ступені бойової готовності до відкриття вогню, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_3 від 25.12.2024, Готовність № 2: МВГ та ВГ знаходиться на вогневій позиції, засоби зв`язку, автоматизації (при наявності) включені та забезпечують: прийом (відображення) даних оповіщення про повітряну обстановку; зв`язок з ПУ; передачу доповідей про зміни обстановки та результати дій. Озброєння підготовлене до бойового застосування (патрони в патронники не досилаються ракети до пускових механізмів ПЗРК не приєднані (при наявності). Розвідка повітряного противника ведеться спостерігачами за допомогою пошукових засобів. Електроживлення здійснюється від зовнішньої електромережі або автономних джерел живлення, які забезпечують живлення засобів зв`язку та оповіщення.

Окрім визнання своєї винуватості самим правопорушником, винуватість ОСОБА_1 підтверджується змістом протоколу № 7 від 20.02.2025, у якому викладені фактичні обставини правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.02.2025; поясненнями ОСОБА_2 від 27.01.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 27.01.2025 про те, що 20.01.2025 о 10:45 год ним та навідником ОСОБА_4 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_5 на позиції та в місці розташування; аналогічними письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 27.01.2025; рапортом заступника керівника об`єкта критичної інфраструктури "Білоцерківська ПС330" з протиповітряного прикриття ОСОБА_2 ; актом службового розслідування, затвердженого 30.01.2025 командиром військової частини НОМЕР_3 , які додані до протоколу про військове адміністративне правопорушення. Також судом досліджені характеризуючі дані особи ОСОБА_1 , а саме: копія військового квитка серії НОМЕР_5 ; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 , картку фізичної особи платника податків.

Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-17 КУпАП.

Суддя, дії ОСОБА_1 кваліфікує за ч. 2 ст. 172-17 КУпАП як порушення правил несення бойового чергування (бойової служби), встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України) вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Суддя, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-17 КУпАП, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, дійшов висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде застосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 172-17 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно із п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки останній є військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33,40-1, ст. 172-20 ч. 3, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та застосувати до нього на підставі ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА