П О С Т А Н О В А

Справа № 126/2924/24

Провадження № 3/126/189/2025

"20" лютого 2025 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Рудь О. Г.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався ,

за ст. ст. ст. 126 ч. 5, 130 ч. 1 КУпАП,- ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 770981 від 28.11.2024, 28.11.2024 о 20 год. 10 хв. в с. Маньківка по вул. Миру водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 819772 від 28.11.2024, 28.11.2024 о 20 год. 10 хв. в с. Маньківка по вул. Миру водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 36 ч. 2 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що в провадженні судді Бершадського районного суду Рудя О.Г. одночасно знаходяться дві справи про адміністративне правопорушення відносно однієї особи, для повного та всебічного розгляду, справи № 126/2924/24 (провадження № 3/126/189/2025) та № 126/2927/24 (провадження № 3/126/191/2025), відповідно до ст. 36 КУпАП слід об`єднати в одне провадження. Об`єднаній справі присвоїти № 126/2924/24 (провадження № 3/126/189/2025).

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 , було роз`яснено права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 , вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, зазначив, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, пояснив, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, не керував автомобілем. Транспортним засобом керував ОСОБА_2 , якого він попросив підвезти його до АЗС. Всі його пояснення та заперечення, працівникам поліції, що він не являється водієм транспортного засобу, ними були проігноровані, оскільки в нього неприязні відносини з одним із поліцейських, що проживає з ним в одному селі. Вважає протокол складений відносно нього безпідставним та необґрунтованим, оскільки він не порушував жодних правил дорожнього руху, оскільки взагалі не керував автомобілем. Просить провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складів правопорушень, передбачених ст. 126 ч. 5 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пригуза С.Д. надав письмове клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, в якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного у зв`язку з відсутністю в його діях складів правопорушень, передбачених ст. 126 ч. 5 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтвердив слова ОСОБА_1 , а саме вказав, що хоча транспортний засіб ВАЗ 21061 і належить ОСОБА_1 , саме він ним керував, оскільки ОСОБА_3 вживав алкогольні напої то й попросив підвезти його на його ж автомобілі до АЗС. Поліцейські не стали навіть розбиратися, хто був за кермом, а одразу склали протокол на Святослава, оскільки автомобіль належить саме йому.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Пригузу С.Д., свідка ОСОБА_2 та дослідивши адміністративні матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1. 10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Слід врахувати, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Відповідальність за знаходження біля транспортного засобу, або в непрацюючому транспортному засобі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, законодавством не встановлена.

ОСОБА_1 надаючи пояснення в суді зазначив, що коли працівники поліції під`їхали до його автомобіля ВАЗ 21061 де.н.з. НОМЕР_1 , вони з ОСОБА_2 стояли біля нього, тобто транспортним засобом він не керував, а отже водієм не являвся.

Свідок ОСОБА_2 , повністю підтвердив дані твердження.

З наданих до суду адміністративних матеріалів не можливо встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки на відеозаписі, з технічного засобу долученого до матеріалів справи, що фіксує вчинене правопорушення взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем та його зупинку поліцейськими. Автомобіль не перебував у русі.

Крім того, згідно положень п.1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Долучені до протоколу матеріали не містять даних про виконання працівником поліції вимог ст. 266 КУпАП та п.1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, щодо відсторонення ОСОБА_1 , щодо якого оформлено матеріали за ст.130 КУпАП, від керування транспортним засобом. Відомостей про виконання поліцейським вищенаведених вимог закону адмінматеріали не містять.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не являвся водієм на момент зупинки в розумінні п.1.10 ПДР України.

Крім того суд зазначає, що диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КупАП є постанова відповідного органу, яка вступила в законну силу, про що повинно бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом третім Розлілу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (надалі Інструкція) розкрито поняття повторності правопорушення, тобто повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, повторність вчинення протягом року аналогічного правопорушення повинна безумовно підтверджуватися безпосередньо самою постановою про накладення адміністративного стягнення, яка має бути завіреною належним чином, зокрема, повинна бути належним чином засвідчена та містити інформацію про набрання чинності, а також суду повинна бути надана інформація, що вказана постанова не оскаржувалась, чи навпаки.

Отже, всупереч Інструкції та ст. 35 КУпАП до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП не долучено належно завіреної копії постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що навіть при долученні таких доказів до протоколу, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, водієм не являвся, а отже не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складів вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст.126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положеннями ст. 62 Конституції України, сталої практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколах про наявність у діях особи складів адміністративних правопорушень за ч. 5 ст.126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що вина ОСОБА_1 не доведена, керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. Г. Рудь