Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/112/25 Головуючий у суді І інстанції: Майданнікова О.І.
Категорія: ст.130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу адвоката Паіцики О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу на посаді начальника відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2024

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 20.10.2024 о 01 год. 39 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat ,» н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницький по вул. Полтавська, 37А, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці) та після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу «DRAGER Alcotest 6820» тест 3068 з результатом останнього (2,54 ‰) не погодився, та у порушення вимог вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Паіцика О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому покарання у виді штрафу без позбавлення права кресання транспортним засобом.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та щиро кається.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що він усвідомлює, що його дії є вкрай неприпустимими та зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятною.

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що він є військовослужбовцем ЗСУ і для виконання бойових завдань в нього є потреба в наявності посвідчення водія. Відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту держави від збройної агресії рф.

Суд в оскаржуваному рішенні не звернув увагу, на те, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які обтяжують відповідальність, його протиправні дії не завдали будь-кому шкоди, не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, розкаявся в скоєному.

Судом не враховано принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, з посиланням на рішення ЄСПЛ «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 р., в якому зазначено що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у вигляді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення права керування транспортними засобами також розглядається Європейським Судом кримінально правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в повсякденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р.), при чому ЄСПЛ вважає що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав. Необхідний баланс не буде дотриманий якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі «Трегубенко проти України» від 2.11.2004 р.). Крім того, посилаючись на ч. 2 ст. 61 Конституції України, просимо при обранні міри відповідальності ОСОБА_1 призначити стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Судом не враховано що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, з першого дня повномасштабної війни проходить службу в ЗСУ, де він приймає активну участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. ОСОБА_1 неодноразово був нагороджений державними нагородами, характеризується виключно позитивно.

Відповідно до довідки-характеристики виданої на ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 «Так, 20.10.2024 про вищевказане правопорушення майор ОСОБА_1 надав усну доповідь, за результатами якої була проведена профілактична робота з останнім. Вказано, що за час проходження військової служби майор ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний, дисциплінований та вимогливий до себе військовослужбовець. До виконання посадових обов`язків ставиться з відповідальністю та старанністю, проявляє при цьому розумну ініціативу та наполегливість. У своїй діяльності суворо дотримується вимог законів, статутів ЗС України, наказів, розпоряджень, інструкцій та інших керівних документів. Професійно підготовлений добре, здатний самостійно виконувати складні завдання. Постійно працює над поглибленням своїх знань та навичок. Має високе почуття відповідальності. Рішення приймає своєчасно, швидко реагує на зміни в обстановці. Здатний швидко розбиратися в суті питання та виділяти головне. ОСОБА_2 , зрозумілим стилем висловлює свої думки усно та письмово. Вимоги керівних документів розуміє і суворо їх дотримується. Техніку, озброєння та спецзасоби підрозділу знає та вміло ними користується. Завжди намагається досягнути поставленої мети. Систематично працює над поглибленням своїх знань. Рішення приймає своєчасно, швидко реагує на зміни в обстановці. Здатний швидко розбиратися в суті питання та виділяти головне. Рівень мотивації на військову службу високий. Разом з цим, за час проходження військової служби майор ОСОБА_1 жодного разу до дисциплінарної, адміністративної або будь-якої іншої відповідальності не притягувався. З 2022 року приймає безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Неодноразово нагороджений відзнаками вищого військового керівництва за виконання поставлених завдань за призначенням. Беручи до уваги, що для ефективного та повноцінного виконання обов`язків військової служби визначених за посадою, існує потреба перебувати постійно у русі, та враховуючи вищевикладене, просить не застосовувати санкцію ст. 130 КУпАП у повному обсязі, а саме не позбавляти права керування транспортним засобом майора ОСОБА_1 , як виняток. Контроль за поведінкою та взяття на поруки підлеглого мені військовослужбовця залишаю за собою.»

Суд не врахував ці обставини та прохання командування не позбавляти ОСОБА_3 права керування транспортними засобами, оскільки в умовах введеного воєнного стану на території країни, автомобіль та право керування ним потрібні ОСОБА_1 для виконання бойових завдань, а відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції залишити без змін, з таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 154633 від 20.10.2024, яким підтверджується, що саме 20.10.2024 о 01 год. 39 хв. по вул. Полтавська, 37А, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1);

- чеком приладу Alcotest 6820 «DRAGER», тест № 3068 результату тестування на алкоголь ОСОБА_1 вбачається, що такий позитивний, результат 12,54 ‰, який останній власноруч підписав;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеком результатом Alcotest 6820 «DRAGER», тест № 3068, який підтверджує тестування ОСОБА_1 , проведеного о 01 год. 52 хв. 20.10.2024 з результатом 2,54 ‰;

- копією свідоцтва про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно до якого сертифікат свідоцтва алкотестеру, яким проводився огляд ОСОБА_1 чинне до 14.12.2024.

- довідки про отримання особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом за даними ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами отримував НОМЕР_1 від 25.04.2017;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.10.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився;

- відеозаписами на DVD-R диску, на якому зафіксовано те, що рух транспортного засобу марки «Volkswagen Passat ,» н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницький по вул. Полтавська, 37А, та його зупинку працівниками поліції. після зупинки встановлено особу водія ОСОБА_1 . Після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «DRAGER» результат 2,54 ‰, з яким водій ОСОБА_1 не погодився (відео файлу «01:55:24») та від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився (відео файлу «02:21:48»).

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляції про відсутність доказів у справі про адміністративне правопорушення, є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, факт порушення п. 2.5 ПДР - є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та наступає незалежно від того чи особа перебували в стані сп`яніння чи ні, оскільки законодавцем чітко передбачено імперативний обов`язок водія проходження відповідного огляду.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт керування

ОСОБА_1 транспортним засобом, також на відеозаписі зафіксовано проходження

ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «DRAGER», результат огляду 2,54 ‰, з яким водій ОСОБА_1 не погодився (відео файлу «01:55:24») та від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився (відео файлу «02:21:48»).

А тому, вказані дії ОСОБА_1 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки останній пройшов огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не погодився з його результатом та відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В той же час, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_4 мав можливість пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Також, в матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, дії працівників поліції на правомірність та відповідність вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції. Порушення порядку огляду також не було встановлено.

Враховуючи те, що на відеозаписі повно та чітко зафіксовано порядок огляду ОСОБА_1 апеляційний суд не має сумнівів стосовно обставин правопорушення викладених у протоколі.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Переглядаючи відеозаписі встановлено, що за своєю суттю вони є безперервними та фактично продовжують один одного.

Отже, наявний у справі диск з відеозаписом є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 та його захисник не оспорюють дійсність даних зафіксовані на відеозаписі.

А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи ні в суді першої та апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи про невідповідність дій працівника поліції вимогам КУпАП не можуть бути враховано, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складені у відповідності до вимог КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко усвідомлював про складання відносно нього протоколу та про наслідки у разі притягнення його до адміністративної відповідальності, а також мав можливість пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Що стосується доводів сторони захисту про пом`якшення ОСОБА_1 призначеного покарання, необхідно зазначити наступне.

Так санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлює нижньої та верхньої межі адміністративного стягнення в залежності від ступеня вини, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, його майнового стану, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, тобто є безальтернативною.

При цьому необхідно зазначити про те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «DRAGER», результат огляду 2,54 ‰.

Хоча ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду, однак результат огляду ОСОБА_1 свідчить про можливу наявність у нього стану сильного алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що результат огляду ОСОБА_1 свідчить про можливу наявність у нього стану сильного алкогольного сп`яніння, апеляційний суд прийшов до висновку про неможливість пом`якшити ОСОБА_1 призначеного покарання, оскільки при фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, призначене судом першої інстанції покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом, буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення як ним так і іншими особами аналогічних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про призначення більш м`якого покарання є необґрунтованими, тому апеляція не може бути задоволена, як безпідставна.

Оскільки у апеляційній скарзі захисника наполягає на призначенні ОСОБА_1 більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то не має підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Паіцики О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук