Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/50/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Алексенка С. Л. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 (один) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149669 від 13.10.2024 та постанови судді від 03.01.2025 вбачається, що 13.10.2024 о 13 год 24 хв по вул. Карпатської України (Гагаріна), біля будинку № 184, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510». Результат 2,32 проміле (тест № 150). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Алексенко С. Л., посилаючись на незаконність постанови суду від 03.01.2025, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не дав оцінки наявним у справі доказам. Посилається на те, що не зважаючи на те, що ОСОБА_1 був не згідний з результатом огляду на стан сп`яніння, поліцейський не запропонував останньому пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Тому, на думку захисника, результати огляду ОСОБА_1 є недійсними. Разом з тим, звертає увагу на те, що з чеку «Драгера» видно, що температура навколишнього середовища в м. Ужгород 13.10.2024 о 13 год 24 хв становила +23 ?, натомість відповідно до довідки Закарпатського обласного центру з гідрометеорології від 02.12.2024 температура повітря в м. Ужгород у цей час становила від +10.1 до +14 ?,

-2-

і при цьому в указаному чеку Драгера зазначено невірне ім`я ОСОБА_3 . Крім того, звертає увагу на те, що у протоколі зазначено невірний час керування ОСОБА_1 транспортним засобом 13 год 24 хв, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції ще о 12 год 58 хв і з цього час ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Алексенка С. Л., неявка яких із урахуванням положень ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце її розгляду за допомогою смс-повідомлення, що підтверджується відповідними довідками. Клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи та відомостей про поважність причин неявки від сторони захисту не надходило. Також апеляційний суд враховує вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. З урахуванням наведеного, апеляційний суд уважає, що розгляд справи без участі ОСОБА_1 та захисника-адвоката Алексенка С. Л. не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому, враховується заява захисника-адвоката Алексенка С. Л. про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149669 від 13.10.2024, зміст якого, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Вказаним протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що 13.10.2024 о 13 год 24 хв по вул. Карпатської України (Гагаріна), біля будинку № 184, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510». Результат 2,32 проміле (тест № 150). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується: роздруківкою тесту № 150 від 13.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 о 13 год 24 хв 13.10.2024 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проміле 2,32; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією постанови серії ЕНА № 3255667 від 13.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; розпискою ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу на місці зупинки; додатком у вигляді СD-диска з відеоматеріалами правопорушення.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149669 від 13.10.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , відмовившись від надання будь-яких пояснень з приводу обставин, які мали місце.

Матеріали справи не містять доказів про порушення працівником патрульної поліції ОСОБА_4 вимог законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149669 від 13.10.2024 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

В матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про наявність у працівників поліції підстав для обмови ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також про застосування працівниками поліції тиску чи незаконних методів примусу, які призвели до підпису ОСОБА_1 протоколу та відмови від надання будь-яких пояснень з приводу обставин, що мали місце.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.

Будь-які підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначені й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не дав оцінки наявним у справі доказам, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необгрунтовані.

Матеріалами справи підтверджено, що огляд водія проведений за допомогою приладу «Drаger Alcotest», у зв`язку з виявленими ознаками - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння 2,32 проміле. ОСОБА_1 не висловлював будь-яких застережень щодо результатів такого огляду та не спростовував факту перебування у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 виявляв бажання пройти повторний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, хоча таке право йому неодноразово роз`яснювалось. Тому, неспроможними та голослівними є і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був не згідний з результатом огляду на стан сп`яніння, поліцейський не запропонував останньому пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я

-5-

Апеляційний суд враховує, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме 2,32 проміле, перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле) та беззаперечно вказує на перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те, що результати огляду ОСОБА_1 є недійсними апеляційний суд визнає надуманими, оскільки такі не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведенми вище судженнями.

Доводи апеляційної про те, що з чеку Драгера видно, що температура навколишнього середовища в м. Ужгород 13.10.2024 о 13 год 24 хв становила +23 ?, натомість відповідно до довідки Закарпатського обласного центру з гідрометеорології від 02.12.2024 температура повітря в м. Ужгород у цей час становила від +10.1 до +14 ?, і при цьому в указаному чеку Драгера зазначено невірне ім`я Салаваги, - апеляційний суд відхиляє, оскільки такі жодним чином не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги таке.

Газоаналізатор ALKOTEST 7510, який використовуєть працівниками патрульної поліції, відповідає «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», затвердженому наказом МВС № 33 від 01.03.2010.

Указаний технічний засіб був зареєстрований в Україні згідно «Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 № 1497.

Відповідно до роз`яснень ДП «Український медичний центр сертифікації» № 45 від 18.01.2018 використання медичних виробів газоаналізатора ALKOTEST 7510, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення є законним.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, підлягають виключно періодичній повірці та повірці після ремонту.

Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю у них чинних сертифікатів.

Технічний прилад відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 пройшов періодичну повірку, що узгоджується із ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VII (із змінами), за яким міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Прилади DRAGER мають найкращі параметри по відносній похибці в діапазоні вимірювання приладу, температурної і довготривалої стабільності показань серед приладів аналогічного класу, що виробляються у світі.

Аналіз вказаних нормативних документів також дає підставою дійти висновку про те, що прилад Драгер не є приладом по вимірюванню температури повітря. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодніх умов. Таким чином, температура навколишнього середовища не буде співпадати з показником температури приладу з наведених причин та жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про його непридатність.

-6-

Крім того, прилад може показувати помилкове значення температури, якщо він зберігався у салоні службового автомобіля при іншій температурі та безпосередньо перед вимірюванням був перенесеним назовні, а тому і температура на чеку може бути висвітлена відповідно до температури його зберігання.

При цьому, з чеку Драгера вбачається, що даний технічний прилад пройшов повірку 31.07.2024.

Таким чином, результат огляду ОСОБА_1 не входить до можливої похибки пристрою ALKOTEST 7510 (DRAGER) та не є природним рівнем алкоголю в організмі людини, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав вважати результати огляду ОСОБА_1 недійсними.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначення неправильного імені Салаваги у чеку Драгера, а саме «Денис» замість « ОСОБА_5 », є опискою, оскільки іншими матеріалами чітко підтверджено, що особою, яка проходила огляд на стан сп`яніння та відносно якої складено адміністративні матеріали є саме ОСОБА_1 , що не заперечується і стороною захисту.

Такими, що жодним чином не спростовують встановленого матеріалами справи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 13.10.2024, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скаргою про те, що у протоколі зазначено невірний час керування ОСОБА_1 транспортним засобом 13 год 24 хв, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції ще о 12 год 58 хв і з цього час ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд зазначає, що ці доводи не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписом із бодікамер поліцейських чітко зафіксовано як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та і процедуру проходження огляду на стан сп`яніння та результати такого огляду.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги визнаються такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обгрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Обгрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення

-7-

правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, є необхідним для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необгрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обгрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і жодних клопотань з цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Алексенка С. Л. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя