ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року , якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 09.12.2024 року о 09 год. 28 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Субару Форестер», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній м. Павлоград, виконуючи поворот ліворуч на вул. Шевченка, на регульованому перехресті, рухаючись на зелений сигнал світлофора, не дала перевагу у русі автомобілю «ВАЗ 2106» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Центральній, внаслідок чого автомобіль «ВАЗ 2106» н.з. НОМЕР_2 різко змінив напрямок руху та швидкість, виїхав на тротуар і скоїв наїзд на дорожній знак та пошкодив його, після чого втратив керування і скоїв наїзд на автомобіль «Рено» н.з. НОМЕР_3 , який стояв по вул.Шевченко, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців, а також стягнуто з неї судовий збір на користь держави.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для її оскарження, оскільки розгляд справи відбувся за її відсутності, та вона з 07.01.2025 року доглядала за новонародженим сином, також просить постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- суд першої інстанції необґрунтовано наклав на неї стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців;

- зазначає, що вину визнає, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася;

- вона є матір`ю трьох дітей, її чоловік наразі перебуває на службі у ЗСУ, тому позбавлення права керування транспортним засобом обмежує її можливість пересуватися по місту задля перевезення дітей до медичного закладу.

До початку розгляду справи від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Будучи увідомленими про місце та час розгляду справи, потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не увідомили, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, однак матеріали справи не містять відомостей вручення копії постанови ОСОБА_1 , тому вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення до суду з поважних причин та є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає та не оскаржується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців судом було враховано особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, яка в порушення вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України, не переконалася у безпечності зміни напрямку руху та створила аварійну ситуацію, внаслідок якої водій автомобіля "ВАЗ" змінив напрямок руху, виїхав на пішохідний тротуар, де перебував пішохід, зніс знак та пошкодив інший автомобіль, що свідчить про грубе порушення ПДР України, а тому позбавлення права керування транспортним засобом застосовано відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП.

Також судом першої інстанції було враховано те, що ОСОБА_1 , створивши ДТП, пригальмувала та продовжила рух, хоча всі події відбувались за її участі та перед напрямком її руху, тобто залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомила працівників поліції про вказану пригоду.

Такий висновок суду відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання вчинення нею нових правопорушень, що враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо наявності трьох дітей та чоловіка військового не спростовує висновки суду, тому такий вид стягнення як штраф не є ефективним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень водієм ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції обґрунтовано накладено стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року .

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сил и з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко