КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/36880/24

номер провадження: 33/824/724/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гудзери Тараса Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гудзери Тараса Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного міста Києва від 07 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного міста Києва від 07 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір, що становить 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, адвокат Гудзера Т.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року. Скасувати постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року та закрити провадження у справі.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що адвокатом Гудзерою Т.С. вже подавалася апеляційна скарга у встановлений законом строк. Проте постановою судді Київського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року його апеляційну скаргу повернуто через те, що договір про надання правової допомоги, на підставі якого він представляв інтереси ОСОБА_2 у суді першої інстанції та на який посилався в апеляційній скарзі на підтвердження повноважень підписувати та подавати апеляційну скаргу, підписаний із ОСОБА_3 , а не з ОСОБА_4 .

Вказує, що ним до даної апеляційної скарги додано копію договору про надання правової допомоги, укладений між ним та ОСОБА_4 , у зв`язку і чим обставини, які стали підставою для повернення попередньої апеляційної скарги перестали існувати. Зазначає, що постанова судді Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року отримана ним 05 грудня 2024 року, а дана апеляційна скарга подана на пошту 15 грудня 2024 року, тобто в межах встановленого КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарга захисник посилається на те, що ОСОБА_5 спочатку погодився з результатами алкотестера, але потім змінив свою думку і висловив поліцейському незгоду з цими результатами та вимагав відвезли його на медичний огляд на стан сп`яніння до лікарні. Поліцейські спочатку погодилися відвести ОСОБА_2 до лікарні, але потім передумали та повідомили йому, що на відео він вже з усім погодився, а тому вони не будуть його вести до лікарні.

Зазначає, що події з приводу незгоди ОСОБА_2 з результатами його огляду поліцейськими на стан алкогольного сп`яніння відсутні на відеозаписі, які додані працівниками патрульної поліції до адміністративного матеріалу. Проте вказана подія опосередковано підтверджується наявною в адміністративному матеріалі копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КМНКЛ «Соціотерапія», складеного на ім`я Колеснікова A.A.

Вважає, що оскільки ОСОБА_5 не погоджувався із результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується його направленням до лікарні для проведення відповідного огляду, складеного та проігнорованого поліцейськими, то в діях ОСОБА_2 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гудзера Т.С. вважав за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гудзери Т.С., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2024 року суддею Шевченківського районного суду міста Києва винесено оскаржувану постанову (а.с.25-27).

18 листопада 2024 року, тобто у передбачений ч.2 ст.294 КУпАП десятиденний строк, адвокат Гудзера Т.С. в інтересах ОСОБА_1 вперше подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року (а.с.28-30).

Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Гудзери Т.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повернуто йому з тих підстав, що до вказаної апеляційної скарги ним не додано належних документів на підтвердження повноважень на надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді (а.с.33).

Копію цієї постанови Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року адвокат Гудзера Т.С. отримав 05 грудня 2024 року засобами електронного зв`язку, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.35).

15 грудня 2024 року адвокат Гудзера Т.С. подав належним чином оформлену апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.37-43).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

У даному випадку, реалізовуючи своє конституційне право на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гудзера Т.С. вперше подав апеляційну скаргу у передбачений ч.2 ст.294 КУпАП десятиденний строк, а в подальшому подав апеляційну в межах десятиденного строку з моменту отримання постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року про повернення його апеляційної скарги.

Такі дії захисника ОСОБА_1 - адвоката Гудзери Т.С. свідчать про його належну зацікавленість провадженням у цій справі.

Також апеляційний суд враховує, що згідно вимог КУпАП повернення апеляційної скарги не є процесуальною перешкодою для повторного звернення до суду із апеляційною скаргою в порядку, визначеному КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені адвокатом Гудзерою Т.С. у клопотанні доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а) ПДР за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується наявними у справі доказами, а саме даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125925, яким встановлено, що 09 вересня 2024 року о 12 год 10 хв. в місті Києві по вул. Олени Теліги, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 217130», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager 0251», тест - 0,27‰, чим порушив пункт 2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2);

- у роздруківці тесту на алкоголь газоаналізатора «Drager Alcotest-7510», прилад №ARMF - 0251, принтер №ARMD - 0233, згідно з яким результат тестування ОСОБА_1 становить 0,27‰, який ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.4);

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук; вказано спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд - «Alcotest-7510», прилад №ARMF - 0251. Результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння: позитивний - 0,27‰. Зазначено та засвідчено підписом ОСОБА_1 про згоду з результатом (а.с.5);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцію від 09 вересня 2024 року до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» (а.с.5);

- у розписці від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 підтвердив факт його відсторонення від керування транспортним засобом «Пріора 217130», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3013404 від 09 вересня 2024 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 217130», д.н.з. НОМЕР_1 , 09 вересня 2024 року о 12 год 01 хв. в місті Києві по вул. Олени Теліги, 6, здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.8);

- на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 а) ПДР (а.с.11).

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про те, що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснив йому порядок проведення огляду, а саме, що огляд буде проводитись з використанням газоаналізатора, на що останній дав згоду. Після проходження ОСОБА_1 алкотесту, поліцейський оголосив йому результат - 0,27‰. Жодних заперечень щодо результату алкотесту ОСОБА_1 не висловлював.

Вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1395), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція №1376), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Також протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125925 підписаний працівником поліції, який його склав, та ОСОБА_1 . Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 спочатку погодився з результатами алкотестера, але потім змінив свою думку і висловив поліцейському незгоду з цими результатами та вимагав відвезти його на огляд до лікарні, а також те, що поліцейські спочатку погодилися відвести ОСОБА_2 до лікарні, але потім передумали та повідомили йому, що на відео він вже з усім погодився, а тому вони не будуть його вести до лікарні, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок №1103) та Інструкцією №1452/735.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно з положеннями пунктів 3 та 6 Порядку №1103, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення містять пункти 6 та 7 Інструкції №1452/735, згідно яких огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Отже за змістом наведених вище нормативних актів, у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої чіткої незгоди з його результатами, водій підлягає обов`язковому направленню поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що після згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівником поліції було здійснено контрольний забір повітря, алкоголю в пристрої не виявлено (12:15). В подальшому ОСОБА_1 задув прилад «Drager», який показав результат 0,27‰ (12:16). З відеозапису вбачається, що після запитання працівника поліції чи згоден ОСОБА_1 з результатом огляду, він погодився з його результатом (12:17), після чого поліцейські розпочали оформлення документів.

Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 про наявність будь-яких заперечень щодо результатів огляду не повідомив, чого ОСОБА_1 не зробив і під час ознайомлення його працівниками поліції з усіма складеними документами у даній справі, які були ним підписані.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 до повного оголошення змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125925 від 09 вересня 2024 року не висловлював будь-якої незгоди з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає, що у працівників поліції не було правових підстав для обов`язкового направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відеозаписах не зафіксовані всі події, які відбулись 09 вересня 2024 року, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, оскільки на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських відображені події, які відбувалися 09 вересня 2024 року за участю ОСОБА_1 та є достатніми для висновку про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що надані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, є безперервними, тобто, вони були розпочаті з моменту коли працівники поліції підійшли до автомобіля «ВАЗ 217130», д.н.з. НОМЕР_1 , та зупинені після повного ознайомлення ОСОБА_1 зі складеними документами.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КМНКЛ «Соціотерапія», складеного на ім`я ОСОБА_2 підтверджує незгоду останнього з проведеним оглядом на місці зупинки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки оформлення поліцейським такого направлення не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що ОСОБА_1 погодився з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Посилання адвоката Гудзери Т.А. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, розпискою від 09 вересня 2024 року, в якій ОСОБА_1 підтвердив факт його відсторонення від керування транспортним засобом «Пріора 217130», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7).

Таким чином переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, заявником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження адвоката Гудзери Т.С. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Гудзери Т.С. підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Гудзері Тарасу Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргуадвоката Гудзери Тараса Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного міста Києва від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов