Справа № 353/862/24
Провадження № 33/4808/97/25
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бежука С.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Бежука С.М., яку подано в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок,

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

25.08.2024 року о 23 год. 55 хв. по вул. Незалежності, 2, в с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW 320D», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Драгер ALCOTEST 6810», результат тесту номер 4139 від 25.08.2024 року становить 2.26 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі адвокат Бежук С.М. просить скасувати постанову Тлумацького районного суду від 11.12.2024 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також його прав та охоронюваних законом інтересів.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до розгляду справи.

Вважає, що транспортний засіб було зупинено безпідставно, поліцейський не повідомив водію причину зупинення автомобіля. Стверджує, що ОСОБА_1 Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував. Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була належним чином повідомлена, про те, що його притягнуто до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП за керування транспортним засобом без використання ременя пасивної безпеки. Вважає, що дана постанова була складена формально, для того, щоб узаконити причину зупинки, оскільки в темний період доби працівники поліції не могли побачити чи пристебнутий водій ременем пасивної безпеки.

Вказує, що долучений до матеріал справи відеозапис не є безперервним і на ньому відсутній момент зупинки транспортного засобу і він закінчується оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів.

Стверджує, що огляд водія ОСОБА_1 було проведено за допомогою газоаналізатора, який є непридатним до використання, а тому результати огляд суд першої інстанції не міг брати до уваги як доказ його вини.

Вважає, що долучене до матеріалів справи направлення на огляд в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» є неналежним доказом, оскільки дане направлення складене 26.08.2024 року о 00 год. 03 хв., хоча протокол про адміністративне правопорушення було складено 26.08.2024 року 00 год. 25 хв. Час складення даного направлення суперечить відеозапису, долученому до матеріалів справи, оскільки в цей час ОСОБА_1 не був у медичному закладі, а спілкувався з працівниками поліції і жодних адміністративних документів в той час не складалося. Зазначає, що в акті огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу відсутні дата, час та місце його складання. Вважає, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння

Звертає увагу, що ОСОБА_1 , не було роз`яснено його права, не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бежук С.М. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бежук С.М. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №117846 від 26.08.2024, ОСОБА_1 25.08.2024 о 23 год. 55 хв. керуючи транспортним засобом БМВ 320Д по вулиці Незалежності, 2, в смт Оберттин, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, почервоніння шкіри обличчя. У законному порядку водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, на що останній погодився, результат позитивний, 2,26 проміле, чим порушив п. 2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складений уповноваженою особою поліцейським 3 роти 1 бат. Відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Кітурою А.С. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_1 , що стверджено власноручним підписом останнього.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено (дослівно): «вживав пиво, після чого керував автомобілем, розвозив знайомих».

Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія було вилучене посвідчення водія, натомість видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом тз221387.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом.

Згідно даних роздруківки приладу Драгер результат тестування на алкогольне сп`яніння № 4139 від 25.08.2024 року, результат якого становить 2,26% проміле (а.с. 3), на якому наявний підпис особи, яка проходила огляд, ОСОБА_1 та підпис інспектора; газоаналізатор Alcotest 6810 Drager прилад ARСB-0078 пройшов повірку 20.12.2023 року. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/6940 чинне до 20.12.2024 року (а.с. 8)

Згідно даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.08.2024 року (а.с. 4), згідно якого 26.08.2024 року о 00 год. 03 хв. поліцейським СРПП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Кітурою А.С. у водія транспортного засобу ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, почервоніння шкіри обличчя, інспектором дану особу було направлено на огляд в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради».

Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 не заперечував проти позитивного результату огляду , який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.

Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117846 від 26.08.2024 року. Огляд проведений за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 Драгер, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 : запахом алкоголю з порожнини рота, нечіткою ходою, почервоніння шкіри обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний та становить 2.26 % проміле. З даним результатом ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його власноручним підписом.

Щодо аргументів апелянта, про відсутність дати, часу та місця складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд, досліджуючи у сукупності усі докази, у тому числі відеозаписи, долучені до матеріалів справи, дійшов до висновку, що даний акт за своїм оформленням відповідає встановленій формі і відсутність даних, щодо часу його складання не впливає на визнання цього доказу належним та допустимим доказом.

Крім того, з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2912998 від 26.08.2024 року (а.с. 11) встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.08.2024 року о 23 год. 55 хв. по вул. Незалежності, 2, в с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував автомобілем марки «BMW 320D», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Наявність відповідної постанови повністю узгоджується з іншими доказами по справі, які у своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом 25.08.2024 року о 23 год. 55 хв.

В рапорті від 26.08.2024 року (а.с. 12-13) поліцейський СРПП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старший сержант поліції Кітура А.С. доповідає начальнику про те, що 25.08.2024 року згідно книги нарядів та затвердженого графіка чергувань спільно із поліцейським відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Семківим В.В. заступили на чергування у складі сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області. Того ж дня під час здійснення нагляду за дорожнім рухом по вул. Незалежності в с. Обертин Обертинської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, на підстав ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб марки «BMW 320D», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм даного транспортного засобу, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, нечітка хода. Водію було запропоновано в установленому законом порядку пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою сертифікованого газоаналізатора приладу «Drager Alcotest 6810», чи проїхати в медичний заклад КНП «ПОКЦПЗ». Під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до проведеного тестування результат становить 2,26 % проміле, тобто ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом № 4139, чим порушив п.п. 2.9 А ПДР, водію було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАп та ст. 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом із портативного нагрудного відеореєстратора (бодікамери). ОСОБА_1 від керування транспортним засобм був відсторонений. На місці події, згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» проводилася відеофіксація на нагрудний портативний відеореєстратор (бодікамера) марки TECSAR NC M6B. Враховуючи вищенаведене, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117846 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2912998.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 7).

Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції встановлює особу ОСОБА_1 , запитує у нього чи вживав він алкогольні напої та чи готовий пройти огляд за допомогою Драгера на місці зупинки транспортного засобу, останній погодився. ОСОБА_1 перевіряє герметичність упакування мундштука та згодом проходить тест №04139, результат якого складає 2,26 %, з яким водій повністю погодився та не висловлював заперечень з приводу його правильності. Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Власним підписом ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомлений із результатами огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом , визнавав вживання алкогольних напоїв та саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Дані відеозапису повністю узгоджуються із даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта з приводу неправомірності вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу та не заперечував правильність отриманого позитивного результату.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Вищевказані відеозаписи у сукупності з іншими доказами по справі повністю доводять факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо недопустимості результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.

Зокрема, апеляційний суд неодноразово наголошував, що газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

Таким чином, газоаналізатор «Akcotest Drager №6810», що був використаний поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння відповідає встановленим вимогам ДСТУ, а тестування здійснено працівниками поліції в межах міжповірочного інтервалу газоаналізатора, встановленого нормативно-правовими документами.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Бежука В.М. залишити без задоволення.

Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв