Справа № 944/6022/24 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н. П.
Провадження № 33/811/180/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 8 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 18 жовтня 2024 року, о 22 год. 52 хв., на автодорозі Львів-Краківець, керував транспортним засобом марки «Mitsubsshi L200» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Новояворівська РЛ ім. Ю.Липи» КМР, що підтверджується висновком №64, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 жовтня 2024 року, за допомогою приладу «Алкотест Драгер», згідно даних алкотесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вміст алкоголю становив 1,28 проміле, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з постановою місцевого суду він не погоджується, вважає її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що він не погоджувався з результатом приладу «Драгера» 1, 28 проміле, про що повідомляв лікаря в присутності працівників поліції.

Звертає увагу, що в медичному закладі не було проведено повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння через 20 хв., а у висновку не було вказано дату повірки газоаналізатора, у зв`язку із чим виданий висновок є недопустимим доказом

Повідомляє, що він не мав наміру не зупинятися на вимогу працівників поліції, одразу як помітив автомобіль поліції із ввімкненими маячками зупинився на узбіччі.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Пунктом 2.4 ПДР України, передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 919039 від 18 жовтня 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння;

- інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №153803 від 18 жовтня 2024 року (а.с. 1 матеріали №944/6024/24), з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою ввімкнення проблискових маячків та звукового сигналу, після чого був заблокований службовим транспортним засобом поліцейських та зупинений;

- роздруківкою приладу «Alcotest Drager 6820» (а.с. 3), з якої встановлено, що огляд було проведено о 23 год. 26 хв., 18 жовтня 2024 року, результат 1,28 проміле, з результатом водій ознайомлений;

- висновком №64 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 жовтня 2024 року (а.с. 4), згідно із яким у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі (а.с. 5), згідно із якою водій ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 9.2а ПДР України;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом в судовому засіданні, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який не виконував вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу (надану шляхом ввімкнення проблискових маячків відповідного кольору та звукового сигналу), намагався втекти від працівників поліції, після чого був затриманий патрульними. Під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю), окрім того ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (водій погодився). У медичному закладі, водій пройшов клінічний огляд та тестування за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», результат якого показав 1,28 проміле, з результатом особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не вислови незгоди, у зв`язку із чим працівниками медичного закладу діагностовано в нього стан алкогольного сп`яніння, після чого працівниками поліції ознайомлено його з протоколом про адміністративне правопорушення, вручено тимчасове посвідчення водія та відсторонено його від керування транспортним засобом.

Доводи апелянта, що він не погоджувався з результатом приладу «Драгера» 1, 28 проміле, про що повідомляв лікаря в присутності працівників поліції, апеляційний суд розцінює критично, оскільки, діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів тестування, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, у медичному закладі було проведено клінічне дослідження та тестування ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора на підставі чого у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта, що у висновку не було вказано дату повірки газоаналізатора, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Оскільки до матеріалів справи долучено роздруківку приладу «Alcotest Drager 6820» (а.с. 3), з якої встановлено, що прилад пройшов калібрування 10 січня 2024 року , тобто у встановлений законом строк.

Доводи апелянта, що в медичному закладі не було проведено повторного огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі мають формальний характер та не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , окрім того апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що вживав алкоголь.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266, 268 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Аргументи апелянта, що він не мав наміру не зупинятися на вимогу працівників поліції, одразу як помітив автомобіль поліції із ввімкненими маячками зупинився на узбіччі, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються відеозаписом, описаним вище за текстом.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 8 січня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.