КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 369/17130/24

номер провадження: 33/824/617/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Малюги Вадима Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Малюги Вадима Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 рокуОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Малюга В.М. в інтересах ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 рокута закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявний у справі відеозапис неповний та фрагментований і не є безперервним, він не містить пропозиції працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Наголошує, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не погодився із його результатами, проте цього на відеозаписі не зафіксовано. Відеозапис триває лише 1 хв 36 сек. і містить лише процедуру підпису протоколу та не зрозуміло чи робив ОСОБА_1 контрольний задув «Драгера». Ці обставини у своїй сукупності свідчать, що відеозапис є неналежним доказом, що виключає доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

14 липня 20204 року адвокат Малюга В.М. подав до Київського апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що на даний час відносно ОСОБА_1 порушена кримінальна справа за ч.1 ст.286-1 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння), що підтверджується даними, які містять: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за кримінальним провадженням №0001575, копії ухвал Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року та від 09 січня 2025 року, копія повідомлення про підозру від 24 вересня 2024 року, копія обвинувального акту від 29 листопада 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, відомості про який внесено до ЄРДР за №0001575 від 24 вересня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Малюги В.М., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про закриття провадження у справі й просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та в клопотанні про закриття провадження у справі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У статті 1 КУпАП зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_1 23 вересня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №835996, з якого слідує, що 23 вересня 2024 року о 22 год 50 хв. в селі Білогородка, на перехресті вул. Будівельна - автодороги Р04, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen T4», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці за допомогою приладу «Drager», «ARLJ - 0464», тест №445, результат 1,44‰ із залученням двох свідків. Чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, з витягу ЄРДР слідує, що 24 вересня 2024 року о 04 год 56 хв. зареєстровано кримінальне провадження №0001575, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.286-1 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 23 вересня 2024 року приблизно о 22 год 57 хв. за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Білогородка, перехрестя вул. Будівельної та автодороги Р-04 поблизу магазина «Сільпо», автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (освідуваний 1,44 ‰), виїжджаючи з другорядної дороги не виконав вимогу знаку 2.1, та не надавши перевагу у русі виїхав на головну дорогу, де в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (освідуваний тверезий), який рухався головною дорогою у напрямку сула Софіївська Борщагівка разом із пасажиром ОСОБА_3 , 1985 року народження. Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Toyota Avensis» відкинуло на рекламний щит та пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження і був госпіталізований каретою швидкої медичної допомоги до лікарні у місті Боярка.

Відповідно до повідомлення про підозру від 24 вересня 2024 року вбачається, що слідчий ВРЗуСТ слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції Мацерук Р.Л., розглянувши матеріали досудового розслідування, відомості про які внесені до ЄРДР №0001575 від 24 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст. 40, 42, 276, 277 КПК України повідомив ОСОБА_1 про те, що він підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Із обвинувального акту від 29 листопада 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, відомості про який внесено до ЄРДР за №0001575 від 24 вересня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а саме у тому, що: 23 вересня 2024 року, близько 22 години 57 хвилин, водій ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, відповідно до яких «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», та керуючи технічно-справним автомобілем «Volkswagen Transporter Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху проїзною частиною вул. Будівельна в селі Білогородка Бучанського району Київської області в напрямку вул. Садова, діючи в порушення вимог п. 2.3 б) д) ПДР, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, проявив злочинну самовпевненість, не належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, порушуючи вимоги пункту 16.11, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху» та дорожнього знаку 2.1 відповідно до якого «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі», виїхав на перехрестя з другорядної дороги на головну, не надавши перевагу в русі автомобілю марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався проїзною частиною автодороги Р-04 в напрямку до села Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області. Внаслідок чого пасажир автомобіля марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мали місце ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, оскільки для зрощення перелому такого характеру необхідний термін більший за 21 день.

Грубе порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до ст.3 Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону, судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

У відповідності до ч.5 ст.7 Закону, судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру.

Так, з інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року у справі №369/19951/24 призначено відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001575 від 24 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Ухвалою цього ж суду від 09 січня 2025 року у справі №369/19951/24 призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Згідно з положеннями п.8 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Відповідальність за ч.1 ст.286-1 КК України визначена за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За ч.1 ст.130 КУпАП також встановлена відповідальність за керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, для кваліфікації дій особи, як за ч.1 ст.130 КУпАП, так і за ч.1 ст.286-1 КК України, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони, кожного з вказаних правопорушень.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні за даним фактом.

За таких обставин постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні за даним фактом.

На підставі викладеного, керуючись п.8 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Малюги Вадима Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з повідомленням про підозру у кримінальному провадженні за даним фактом.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов