ПОСТАНОВА

Справа № 137/129/25

17 лютого 2025 р. 3/137/78/25

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з даних адміністративного матеріалу - не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2025 року о 10 год 35 хв. на 347 км а/д М30 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel д/н НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушена координація рухів, виражене тремтіння пальців рук, звуженні зіниці очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП ВОНД "Соціотерапія" м.Вінниця вул.Пирогова 109 В, водій відмовився у повному обсязі на місці зупинки.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Натомість його захисник адвокат Кудіна Т.М. (уповноважена захищати інтереси ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВЕ № 144838 від 29.01.2025 (а.с. 11 зв.) через підсистему «Електронний суд» подала заяву, відповідно до якої через віддаленість населених пунктів просила вищевказану справу розглянути без участі особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кудіної Т.М.. При ухвалені рішення по справі просила врахувати клопотання про закриття провадження у справі, де викладена позиція захисту (а.с. 15).

Також 17.02.2025 захисником ОСОБА_1 адвокатом Кудіною Т.М. подано клопотання (а.с. 16-19) відповідно до якого просила закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що:

-захисник стверджує, що працівники поліції підійшли до автомобіля, коли він не був у русі. Це означає, що у них не було законних підстав для зупинки і, отже, вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння є недійсними а також нема належних підстав для складання протоколу адміністративного правопорушення;

-захисник зазначає, що поліцейські не вказали чіткі ознаки сп`яніння, а самі аргументи про наявність ознак наркотичного сп`яніння є сумнівними і навіть викликаними провокуючими питаннями з боку поліції;

-в клопотанні акцентується на тому, що особі не було роз`яснено належним чином всі права та обов`язки ОСОБА_1 під час складання протоколу;

- захисник наводить результати огляду, проведеного в іншому закладі, в якому підтверджується відсутність наркотичного сп`яніння у водія.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання адвоката Кудіної Т.М. та долучені до нього докази, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 230680 від 26.01.2025 (а.с. 2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість рух (а.с. 4), рапортом інспектора поліції (а.с. 5), та відеоматеріалом який міститься на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 6).

Щодо клопотання адвоката Кудіної Т.М. про закриття провадження у справі, підстав для його задоволення не вбачається з огляду на наступне.

Так, у першому твердженні захисник вказує на те, що працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_1 тоді, коли автомобіль не рухався, тобто не перебував у стані керування. Однак, згідно з дослідженим відеозаписом під назвою «export-i0avx», який міститься в матеріалах справи (а.с. 6), видно, що ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі за кермом, пристебнутий паском безпеки, двигун автомобіля увімкнений, а сам автомобіль стоїть на проїзній частині дороги. Захист не заперечує, що на відео фіксується саме ОСОБА_1 , а також не наводить жодної альтернативної версії подій, яка б пояснювала, як останній опинився в даному місці за таких обставин. Таким чином, спростовується твердження, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

На 02:50 хв. відеозапису «export-i0avx» (а.с. 6) поліцейський зазначає ознаки сп`яніння, що спростовує твердження захисника про те, що поліцейські не вказали чіткі ознаки сп`яніння. Крім того, поліцейським було надано роз`яснення щодо вживання психотропних речовин, їх впливу на організм та періоди виведення з організму.

Також на 23:14 хв. відео «export-i0avx» (а.с. 6) ОСОБА_1 надається роз`яснення, що поліцейський наразі не може зробити висновок про те, чи перебуває ОСОБА_1 у стані сп`яніння. У відповідь на це ОСОБА_1 свідомо відмовляється від проходження огляду. У цьому ж моменті надається роз`яснення щодо розмежування порушень «керування у стані сп`яніння» та «відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння».

На 28:42 хв. відео «export-i0avx» (а.с. 6) спростовується твердження про те, що ОСОБА_1 не було належно роз`яснено всі права та обов`язки. Навпаки, інспектор поліції детально роз`яснює суть порушення та порядок притягнення до відповідальності.

До свого клопотання захисником надано висновок про проходження медичного огляду ОСОБА_1 26.01.2025 у КП «Вознесенська БЛ» ВМР(а.с. 22-23), відповідно до якого ОСОБА_1 тверезий.

Згідно результату токсикологічного дослідження за № 96 від 31.01.2025 (а.с. 24) зазначається перелік психотропних речовин, які не виявлені 31.01.2025 у ОСОБА_1 . Вказане твердження про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння (а.с. 22-23, 24) не беруться до уваги, оскільки дана норма стосується проходження огляду особи яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння. Натомість ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що являється все ще порушенням передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП, однак має інший склад. До того ж ОСОБА_1 керував транспортним засобом 26.01.2025 о 10 год 35 хв (а.с. 2), а пройшов огляд 31.01.2025 о 20 год 25 хв(а.с. 24), тобто більш ніж через 2 години з часу виявлення у нього ознак сп`яніння.

Згідно з інформацією протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженого відеозапису вбачається що ОСОБА_1 має правовий статус водія з правом керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо твердження захисника ОСОБА_2 про фрагментарність відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, необхідно зазначити, що це твердження є безпідставним. З відеозапису з нагрудної камери працівників поліції (а.с. 6) видно, що відеозйомка велася безперервно, під час зупинки, спілкування із ОСОБА_1 , так коли йому було запропоновано пройти огляд. Таким чином, всі значимі обставини для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП були зафіксовані, і доводи захисту про фрагментарність відеозапису з нагрудної камери працівників поліції є безпідставними та не мають правового значення.

Також варто врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вважаю за необхідне зазначити, що при усій видимій нетерпимості суспільства до водіїв у нетверезому стані розвернулась майже юридична кампанія по покроковому роз`ясненню, як уникнути відповідальності за керування автотранспортом у нетверезому стані. Відшукуються будь-які «дірки» в і так застарілому, непродуманому, явно «популістському» законодавстві про притягнення до адміністративної відповідальності за керування в нетверезому стані. Усі можливості недомовки, неточності законодавства про адміністративну відповідальність, проблеми з доказуванням у справах про адміністративні правопорушення, використовуються адвокатами та особами, які притягуються до відповідальності за керування в нетверезому стані для уникнення такої відповідальності. Таким чином проходжу до висновку, що стороною захисту вживаються заходи спрямовані не на захист від неправомірного притягнення до відповідальності, а на уникнення ОСОБА_1 відповідальності (що прямо не заборонено законом).

За наведених обставин, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.