Дата документу 07.02.2025
Провадження № 3/334/178/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Філіпова І.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Національної Поліції України Департамент Патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 184616, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких обставин: ОСОБА_1 29.11.2024 о 10 годині 45 хвилину керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302 14» д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась у попутному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 29.11.2024 о 10 годині 45 хвилину керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302 14» д.н.з. НОМЕР_2 , мав намір на перехресті повернути ліворуч. Тобто при наближенні до перехрестя увімкнув лівий поворот, щоб повернути ліворуч і почав повертати, однак транспортний засіб який рухався по заду «volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_3 почав здійснювати обгін з лівого боку, чим здійснила зіткнення з транспортним засобом.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона керувала автомобілем «volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_3 . Під час руху, перед її автомобілем рухався повільно автомобіль «ГАЗ 3302 14» д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого водій ОСОБА_2 увімкнула показник повороту і здійснила обгін на перехресті транспортного засобу «ГАЗ 3302 14» д.н.з. НОМЕР_2 , який вже почав здійснювати маневр поворот ліворуч. На думку ОСОБА_2 водій ОСОБА_1 , не вчасно увімкнув показник повороту.

Судом безпосередньо дослідженні докази, які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення; схемою місця ДТП; письмовими пояснення ОСОБА_1 ; письмовими поясненними ОСОБА_2 , фототаблицею з місця події.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України, відповідно до якого тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що у Рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року, Європейський суд з прав людини сформував критерії (тест Енгеля), для визначення поняття «кримінальне обвинувачення», для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поняття «кримінальне обвинувачення» має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією «криміналу» згідно з національним законодавством. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією. Наприклад, обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції і т.д. Таким чином, протокол, що є предметом розгляду у цій справі є, з урахуванням «тесту Енгеля», кримінальним обвинуваченням, і суд має забезпечити гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає вчинення особою певних дій (порушення Правил дорожнього руху), певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення ним вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що і стало причиною ДТП за обставин, викладених у протоколі.

Відповідно пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

З досліджених матеріалів справи, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та потерпілою ОСОБА_2 , що вони обидва рухалися на автомобілях по одній смузі руху, при цьому водій ОСОБА_1 рухався попереду та мав намір здійснити поворот ліворуч на перехрестя, а водій ОСОБА_2 , яка рухалась позаду вказаного автомобіля та в момент його повороту, вирішила здійснити обгін вказаного автомобіля.

Аналізуючи ці докази суд доходить висновку, що вони мають характер логічних, послідовних, об`єктивних, узгоджених між собою, та є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими і достатніми, оскільки зібрані без порушень вимог Конституції та КУпАП.

Згідно з п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Суд вважає, що в ситуації, що склалася 29.11.2024 о 10 годині 45 хвилину на перехресті водій ОСОБА_2 , керуючись п. 1.4 та розділом 16 Правил дорожнього руху, повинна була надати перевагу у русі водієві ОСОБА_1 для можливості завершення ним початого маневру повороту ліворуч на перехресті. Фактично водій ОСОБА_2 здійснюючи маневр обгону керованого ОСОБА_1 автомобілем створила останньому аварійну ситуацію, що і стало наслідком ДТП.

Відповідно до п. 14.2 г) ПДР перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Відповідно до п. 14.6 а) ПДР обгін заборонено на перехресті.

У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні протиправного наслідку.

З огляду на конкретні обставини справи, те, що ОСОБА_1 міг би уникнути зіткнення, як про це стверджує потерпіла, не може бути поставлено йому за провину, тому що він не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм. Він не передбачав і не мав можливості передбачити, що перед початком здійснення його маневру повороту ліворуч, в цей час буде здійснювати обгін на перехресті автомобіль «volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Суд також зважає на місце зіткнення транспортних засобів, яке відбулося фактично на зустрічній смузі руху, що свідчить про те, що водій ОСОБА_1 здійснював маневр повороту вліво, що виключає у нього порушення вимог п. 10.1 ПДР.

Так, згідно з ПДР, обгін це маневр, який пов`язаний з виїздом на смугу зустрічного руху. Маневр обгону є складним маневром та полягає з трьох етапів: 1) етап перестроювання на зустрічну смугу, 2) етап випередження по зустрічній смузі та 3) етап повернення на свою смугу руху.

Таким чином, для того, що б маневр обгін був виконаний у відповідності до вимог п. 14 ПДР, потрібно їх дотримуватись на всіх етапах виконання цього маневру та з дотриманням вимог ПДР, повернутись із зустрічної смуги руху в свою смугу руху.

Отже, під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, що перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, разом зі схемою місця ДТП, не можуть бути беззаперечними доказами вини особи, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказують співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Тому, на переконання суду, відомості відображенні поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху і, як наслідок наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Інших беззаперечних і достатніх доказів, які би доводили вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень пп. «а» ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

З огляду на викладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, та враховуючи те, що під час судового розгляду обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, доходжу висновку про відсутність доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження всправі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Філіпова І. М.