Справа № 541/494/25
Номер провадження3/541/242/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2025 року серії А1356 № 4 о 06 год 00 хв. 27 січня 2025 року під час ранкового шикування та збору військовослужбовців, що виключені зі списків частини та проходитимуть службу у новій військовій частині відповідно до наказів ГШ ЗСУ № 185-РС, 186-РС від 24 січня 2025 року, командиром роти було виявлено факт відсутності водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини солдата ОСОБА_1 . Останній був відсутній на службі без поважних причин з 06 год 00 хв. 27 січня 2025 року по 11 год 50 хв. 28 січня 2025 року, не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану, тому особа, яка склала протокол, вважає, щоОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував того факту, що 27 січня 2025 року о 06 год він був відсутній на шикуванні. Зазначив, що на нього покладено лише обв`язки водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини; виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків відповідними наказами на нього не покладалось.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя приходить наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суддя повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд. Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

У відповідності зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

За ч. 2 ст.172-15 КУпАП відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 172-15 КУпАП, характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Диспозиція вказаної статті передбачає спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення військову службову особу.

Поняття військової службової особи міститься в примітці до ст. 172-13 КУпАП.

Так, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У відповідності зі ст. 127 вказаного Статуту солдат (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

З матеріалів справи вбачається, що солдат ОСОБА_1 , в тому числі на час обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, обіймав посаду та виконував обов`язки водія автомобільного взводу військової частини.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що на солдата ОСОБА_1 покладались організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції.

Слід зазначити, що до повноважень суду не належить визначення складу правопорушення, або перекваліфікації дій особи після надходження справи на розгляд до суду, дані повноваження є дискреційними повноваженнями органу, який складає протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не є військовою службовою особою та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальної за вказаною статтею відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. М. Вірченко