Справа № 588/293/25
провадження № 3/588/158/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Лебедь О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нікольське Карагандинської області Казахстан, громадянин України, одружений, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за частиною 4 статті 172-11 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

Сержант ОСОБА_1 11.02.2025 о 05 год 00 хв. покинув місце розташування особового складу в Охтирському районі Сумської області. На дзвінки не відповідав та проводив час на свій розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 10 години 00 хвилин 11.02.2025. Тобто, перебував за межами військової частини, не виконуючи обов`язки військової служби, при цьому органи державної влади, або правоохоронні органи в тому числі органи військового управління про свою належність до військової служби про вчинення ним ухилення від неї та його причини не повідомляв.

11.02.2025 о 10 год 00 хв. ОСОБА_1 самостійно прибув до розташування підрозділу.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначив, що вину визнає. Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-11 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Отже, справа може бути розглянута без участі ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів.

Законом України «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року було затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжувався і діє на даний час.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно положень нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби, військовослужбовці виконують обов`язки військової служби цілодобово, окрім випадків, відповідно до яких військовослужбовці тимчасово звільняються від виконання обов`язків військової служби (відпустка, тощо).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Згідно статей 11, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до статей 1, 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин установлених судом підтверджується сукупністю письмових доказів досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії Т0930 №364 від 11.02.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статтею 172-20 КУпАП (а.с.2-4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.02.2025 (а.с.6, 7);

- витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2024 року №28 (а.с.5).

Дослідивши та оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що сержант ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП, якою встановлена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем.

Враховуючи, що на дату вчинення сержантом ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення в Україні, згідно з Указом Президента України діяв воєнний стан, кваліфікація його дій в протоколі про адміністративне правопорушення серії Т0930 №36 від 11.02.2025 року саме за частиною 4 статті 172-11 КУпАП є неправильною.

Частина 4 статті 172-11 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб передбачена частиною 3 статті 172-11 КУпАП.

Більш того, протокол про адміністративне правопорушення серії Т0930 №36 від 11.02.2025 року також взагалі не містить посилань на кваліфікуючу ознаку частини 4 статті 172-11 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що останні дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати з частини 4 статті 172-11 КУпАП на частину 3 статті 172-11 КУпАП.

Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище, оскільки фактичні обставини вчинених особою діянь однакові відрізняються лише зовнішні умови, а санкція частини 3 статті 172-11 менша, ніж частини 4 статті 172-11 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз доказів, які містяться в матеріалах справи дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 33 КУпАП враховую, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є військовослужбовцем, вину визнав, тому вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією частини 3 статті 172-11 КУпАП.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Лебедь