Справа № 642/114/25
Провадження № 3/642/209/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гладкої О.В.,

за участю:

секретаря Падалка Д.В.,

особи, стосовно якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Мягкова Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з лютого 2025 року зареєстрований приватним підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 207223 від 28.12.2024 року 28.12.2024 року о 13 год. 37 хв. в м. Харкові по вул. Беркоса, 36 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом AUDI А8, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в заклад охорони здоров`я у КНП ХОР ОКНЛ м. Харкова відмовився. Згідно протоколу ЕПР1 № 207223 від 28.12.2024 року водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До судового засідання з`явилися ОСОБА_2 та його захисник адвокат Мягков Г.В.

Суд, заслухавши пояснення і доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мягкова Г.В., дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає обов`язок на водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за невиконання вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 2, пункту 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозаписів, що містяться в матеріалах справи та які були досліджені у судовому засіданні вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме: користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку (мобільним телефоном), не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, про що йому було повідомлено.

Як вбачається з відеозаписів нагрудних камер патрульних поліцейських, ОСОБА_2 не заперечував факт користування ним мобільним телефоном під час руху.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 тримав телефон у руці та відповідно до його пояснень, зафіксованих на нагрудні камери поліцейських, він розмовляв по телефону до зупинки працівниками поліції та мав завершити цю розмову після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, при ОСОБА_3 пояснив, що використовував гучномовець при триманні в руках засобу зв`язку під час розмови та керування транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник Мягков Г.В. також не спростовували факт телефонної розмови під час керування транспортним засобом, але в той же час посилались на незаконну зупинку транспортного засобу.

Вказані та зафіксовані на відеозаписі обставини не спростовують, а підтверджують правомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу при виявленні факту порушення Правил дорожнього руху України та норм КУпАП, які беззаперечно забороняють користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мягкова Г.В. щодо незаконної зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , оскільки причина зупинки транспортного засобу відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається з відеозаписів нагрудних камер поліцейських в ході спілкування з водієм у інспектора виникла підозра про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, тому останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Нормами п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Враховуючи, що ОСОБА_2 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 отримав посвідчення водія, тобто ним було складено іспит на знання вимог Правил дорожнього руху України. За таких обставин, суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування Правил дорожнього руху України України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Судом досліджені відеозаписи з двох нагрудних бодікамер патрульних поліцейських, які містяться в матеріалах справи, на яких зафіксовано, що поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_4 пройти медичний огляд у відповідному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» у зв`язку з підозрою на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, однак на відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_2 неодноразово відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Доводи ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні та зазначені у поясненнях, які долучені адвокатом до матеріалів справи про те, що він відмовився пройти медичний огляд, у зв`язку з тим, що був на роботі і не мав можливості проїхати до медичного закладу, суд не приймає до уваги, оскільки на підставі п. 2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання ОСОБА_1 на долучену до матеріалів справи довідку соціальної лабораторії «ЄвроМед» №1146404 від 30.12.2024 року о 14:12 про негативні результати дослідження щодо наявності наркотичних речовин у сечі, суд не приймає до уваги, оскільки відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є самостійною підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан, зокрема наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, суд бере до уваги, що соціальна лабораторія «ЄвроМед» не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Суд вважає, що дії поліцейських по виявленню у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, неодноразові пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та фіксації відмови вказаного водія від проходження такого огляду відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Зауваження ОСОБА_1 щодо відсутності на відеозаписі моменту, коли після неодноразової відмови він начебто все ж таки погодився пройти огляд у медичному закладі, суд до уваги не приймає, оскільки відеозапис з нагрудних камер поліцейських є безперервним та не містить згоди ОСОБА_1 на проходження медогляду. Як зазначено вище, ОСОБА_2 неодноразово під фіксацію відмовився від проходження медичного огляду в спеціальному закладі охорони здоров`я, мотивуючи свою відмову недоцільністю та небажанням. Доказів щодо того, що ОСОБА_2 самостійно в той же день, у встановлений законодавством час звертався до КНП ХОР «ОКНЛ» суду не надано.

Посиланння захисника Мягкова Г.В. на те, що з відеозапису не вбачається складення поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд до уваги не приймає, оскільки це не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного медичного огляду.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України. Адже, у рішенні від 29.06.2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom, заяви № 15809/02 і 25624/02), Європейським Судом з прав людини постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 28.12.2024 року серії ЕПР1 № 207223;

- відеозаписами з двох нагрудних бодікамер поліцейських, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння;

- направленням від 28.12.2024 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом працівника поліції.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, враховуючи характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно ст. 5 п. 13 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 17.07.2024 року , термін дії 30.06.2027.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 33, 36, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови ні пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя О.В. Гладка