ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/523/25 Головуючий суддя І інстанції Семіряд І.В.
Апеляційне провадження № 33/818/457/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.01.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , місце служби: військова частина НОМЕР_2 , бойовий медик,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 12.01.2025 близько 14-40 год. на території тимчасового розташування військової частини, був виявлений, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме стійкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Для встановлення стану алкогольного сп`яніння виявлений військовослужбовець доставлений до військової комендатури, огляд проведено, результат 1,46 проміле.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.01.2025 скасувати, а провадження у справі закрити або відправити справу на дорозслідування.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 12.01.2025 він не перебував на території тимчасового розташування військової частини і не виконував обов`язків військової служби, так як з 28.12.2024 він відсторонений від виконання службових обов`язків і направлений на медичний огляд до військово-лікарської комісії.

Крім того, апелянт зазначає, що 12.01.2025 він знаходився на орендованій квартирі в м. Ізюм Харківської області і чекав електронної черги для проходження ВЛК, звідки і був доставлений у відділення ВСП.

ОСОБА_1 також зазначає, що огляд було проведено з істотним порушенням вимог чинного законодавства, не тим технічним засобом, що зазначений у матеріалах справи, без відеофіксації і свідків.

Окрім цього, апелянт вказує на те, що йому було відмовлено у повторному огляді на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, підписав документи, оскільки на нього було здійснено морально-психологічний тиск, а також його не було належним чином повідомлено про дату та час судового розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилися, але останній був належним чином повідомлений про місце та час апеляційного розгляду шляхом надсилання 05.02.2025 йому судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки про отримання судової повістки у вигляді СМС-повідомлення на номер мобільного телефону у додатку «Viber», який зазначений в його апеляційній скарзі, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28.

Належить також врахувати, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 через систему «Електронний суд», у зв`язку з чим останньому також надіслана судова повістка в електронному вигляді в його електронному кабінеті 06.02.2025, тобто найбільш прийнятним способом для нього.

Крім того, судом апеляційної інстанції направлялася ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу його місця мешкання, яка зазначена в його апеляційній скарзі, судова повістка про дату, місце та час апеляційного розгляду, яка повернулася до канцелярії Харківського апеляційного суду у зв`язку з відсутністю адресата за місцем мешкання.

Крім того, до суду апеляційної інстанції не надходило будь-яких клопотань від самого ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 в справі «Пономарьов проти України», в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.01.2025, але в судове засідання не з`явився та будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

За таких обставини, апеляційний суд, враховуючи відсутність будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду, а також те, що ОСОБА_1 був повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не з`явився та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний перегляд оскаржуваної постанови без участі сторони захисту з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ-2 №222 від 12.01.2025; акту № 31 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу; результату тесту на алкоголь №106 від 12.01.2025, проведеного приладом № 0093 Drager Alcotest 6820; копії військового квитка серії НОМЕР_3 ; письмової заяви ОСОБА_1 від 12.01.2025.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ-2 №222 від 12.01.2025, 12.01.2025 приблизно о 14 год. 40 хв. на території тимчасового розташування військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , був виявлений молодший сержант ОСОБА_1 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Перебував на території тимчасового розташування військової частини в нетверезому стані в умовах військового стану. В подальшому молодшого сержанта ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 год. 05 хв. Результат огляду 1,46 проміле (а.с.1-2).

До того ж, відповідно до цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено, що також підтверджується його особистим підписом (а.с.2).

Крім того, ОСОБА_1 у цьому протоколі зазначав, що усвідомлює те, що своїми діями вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. Свою вину визнає у повнеому обсязі. Заяву щодо розгляду провадження без його участі додає на 1 аркуші (а.с. 2).

Згідно відомостей копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 20.11.1997, ОСОБА_1 станом на 12.01.2025 року проходив службу у в/ч НОМЕР_2 , на посаді бойового медика (а.с.5).

Окрім цього, з акту №31 від 12.01.2025 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6820 у зв`язку з виявленими у нього наступних ознак: запах алкоголю з порожнини роту; порушення координації рухів. Результат огляду позитивний та складає 1,46 проміле, ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, з чим погодився останній, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі (а.с.4).

Крім того, з відомостей акту №31 від 12.01.2025 також вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що, окрім іншого, свідчить їх особистий підпис у цьому акті (а.с.4).

Відповідно до відомостей результату тесту на алкоголь № 106 від 12.01.2025, 12.01.2025 року о 15 год. 14 хв. огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 6820, номер приладу 0093. Результат огляду позитивний та складає 1,46 проміле, що засвідчено підписами інспектора Хращевським М.М. та особисто ОСОБА_1 (а.с.4).

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 від 12.01.2025, останній просив провадити судовий розгляд у справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП за його відсутності, а також зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає повністю (а.с.7).

Апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження версії сторони захисту про те, що 12.01.2025 о 14 год. 40 хв. ОСОБА_1 не перебував на території тимчасового розташування військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Крім того, ОСОБА_1 не надано офіційних відомостей про те, що 12.01.2025 він відсторонений від виконання обов`язків військової служби, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою.

Також апеляційний суд зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено 12.01.2025 інспектором ОСОБА_2 у повній відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, в тому числі, із залученням двох свідків, що підтверджується відомостями акту №31 від 12.01.2025 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особистими підписами у акті огляді на стан алкогольного сп`яніння №31 від 12.01.2025 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу та результат огляду виявився позитивний 1,46 проміле, тобто ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, з чим він погодився.

Крім того, до початку апеляційного розгляду сторона захисту не заявляла клопотань про виклик свідків сторони захисту для їх допиту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, з метою підтвердження апеляційних доводів ОСОБА_1 про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту проходження ним 12.01.2025 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, але вказує, що огляд було проведено іншим технічним засобом, хоча не надає будь-яких доказів з цьому приводу, у зв`язку з чим апеляційний суд ставиться критично до цих тверджень апелянта.

Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника Військової служби правопорядку старшого лейтенанта ОСОБА_2 під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 не скористався своїм конституційним та процесуальним правом і не оскаржував дії цієї особи до її керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, в порядку ст.267 КУпАП, хоча мав для цього достатньо часу.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень працівником Військової служби правопорядку старшим лейтенантом ОСОБА_2 , в тому числі щодо примусу ОСОБА_1 до підписання протоколу та письмової заяви від 12.01.2025, а також визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника Військової служби правопорядку під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання адміністративного матеріалу та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ-2 №222 від 12.01.2025.

Отже, доводи ОСОБА_1 , які він зазначив в апеляційній скарзі, щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а також події цього правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання його винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу в частині закриття провадження у справі та повернення справи на дооформлення належить залишити без задоволення.

Натомість, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільняються від сплати судового збору, при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Разом з цим, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався та стягнув оскаржуваною постановою з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Таким чином, належить змінити оскаржувану постанову, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору, як військовослужбовця при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а саме шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частини висновків і рішення суду про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.01.2025 щодо ОСОБА_1 належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини висновки і рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В решті постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков