Справа № 449/1338/24 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А. В.
Провадження № 33/811/184/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Петрини Святослава Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Петрини С.М. на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року, -

встановив:

постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000- сімнадцять тисяч грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 605,60 (шістсот п`ять грн. 60коп. ) грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 15.08.2024р. близько 00год. 03 хв. в с.Лани керував транспортним засобом марки CHERY номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а «Правил дорожнього руху України» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, адвокат Петрина С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винести нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною із грубим порушенням вимог процесуального законодавства, а зроблені судом висновки не відповідають дійсним обставинам справи. Наголошує, що до процедури огляду на стан сп`яніння свідки не залучалися і на бодікамери така процедура не фіксувалася. Бодікамери були включені з моменту коли працівники поліції почали перевіряти документи ОСОБА_1 і виключені в момент коли працівники поліції підійшли до патрульної машини, щоб взяти прилад Драгер.

Стверджує, що у порушення законодавчих вимог відеозапис події не є безперервним, не зафіксовано година запису, дата запису, номер бодікамер і інші ідентифікуючі ознаки, які б свідчили що запис ведеться на бодікамеру працівника поліції. Заявляє, що після складення протоколу ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом і безперешкодно дозволили йому сісти за кермо, поїхати додому, чим порушили вимоги ч.1 ст.266 КУпАП; ознаки алкогольно сп`яніння відсутні як у акті, так і у направленні на огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння; не роз`яснили прав ОСОБА_1 , зокрема права на захист та правову допомогу; оскаржувана постанова базується тільки на припущеннях поліцейських, які не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Петрини С.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що місятться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №822677 від 15.08.2024р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківці з технічного приладу «Драгер» за результатом тесту, відеодиском з фіксацією події.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Згідно п.7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція) допустима норма алкоголю 0,2 проміле, у той час, як матеріалами справи доводиться, що вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_2 становить 0,89 промілле.

Крім того, на відеозаписі з камер спостереження працівників поліції, який оглянутий апеляційним судом, зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, є необгрунтованими.

Щодо апеляційних тверджень про те, що працівниками патрульної поліції не залучалися свідки, то такі є не обгрунтованими, оскільки якщо огляд водія, а так само відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована на технічні засоби відеозапису, то наявність двох свідків для фіксування огляду або відмови від огляду не є обов`язковою.

Отже порушень законодавчих приписів при складенні протоколу щодо ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено, як і не встановлено передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петрини Святослава Михайловича залишити без задоволення.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ