Справа № 357/1242/25
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкопляс О.П., за участю секретаря Шаповал Н.О., прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Шлапацького О.В., правопорушниці ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, ФОП ОСОБА_1 , депутат Білоцерківської районної ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, -

установив:

27 січня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Білоцерківської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 1726 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII та пункту 2-7 розділу ХІІІ Закону №1700-VII, несвоєчасно, 17.11.2024, без поважних причин, подавши щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до витягу з протоколу першої сесії Білоцерківської районної ради Київської області VIII скликання від 08.12.2020 визнано повноваження депутата цієї ради за громадянкою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону №1700-VII - депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону №1700-VII, а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Білоцерківської районної ради Київської області, є суб?єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII та є суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону №1700-VII.

Відповідно до підпункту п. п. 1 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за № 987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.

Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03.03.2022 № 2115-ІХ установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно ~ до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюється.

Абзацом 4 частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення. змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.

Абзацом 1 частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю передбачених розділом VII Закону №1700-VII (зокрема подання декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2022 по 23:59 год. 31.01.2024 (граничний строк).

01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у 2021 році була суб`єктом на якого поширюються вимоги Закону №1700-VII, то вона повинна була подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 включно.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), щорічну декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подала лише 17.11.2024 о 18 год. 37 хв, тобто несвоєчасно без поважних причин, чим порушила вимоги ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 визнала, показала, що дійсно несвоєчасно подала декларацію за 2021 рік, оскільки була впевнена в тому, що подала декларацію своєчасно, так як у вказаний період подавала декларації за 2022, 2023 року, що підтверджується матеріалами справи.

Прокурор у судовому засіданні підтримала обставини викладені в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та зазначив, що він складений із додержанням вимог чинного законодавства, а тому просив прийняти рішення, яким притягнути правопорушника до відповідальності.

Суд, оцінивши докази та з`ясувавши обставини справи, вислухавши учасників адміністративного провадження, дійшов наступного.

Згідно із вимогами ч.2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних прав в своєму листі № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, - вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Білоцерківської районної ради Київської області, являючись суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією, згідно з п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII та п. 2-7 розділу XIII Закону № 1700-VII, несвоєчасно 17.11.2024, без поважних причин, подавши щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується наступними доказами: даними з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією № 3406 від 23.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 порушила ч. 1 ст. 45 розділу VII та п. п 27 розділу ХІІІ Закону №1700-VII, подавши несвоєчасно декларацію за 2021 рік; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; послідовністю дій користувача ОСОБА_1 в реєстрі НАЗК в період 31.12.2023-13.12.2024; витягом з протоколу першої сесії Білоцерківської районної ради 8 скликання Київської області від 08.12.2020, копіями документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 ..

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суддя вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 22 КУпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошені усного зауваження, органом, який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, а також те, що в результаті вчинення адміністративного правопорушення не було заподіяно істотної шкоди державним чи суспільним інтересам чи громадянам, відсутність суспільно-небезпечних наслідків діянь, визнання вини, а саме щодо подання декларації за 2021 рік із запізненням, не маючи наміру уникнути фінансового моніторингу, щире каяття, зважаючи на особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, а також враховуючи її психологічний стан спричинений військовою агресією Російської Федерації у відношенні до України, що у подальшому, зі слів особи вплинуло на її психологічний стан здоров`я, суд приходить до переконання, що вчинене нею адміністративне правопорушення можливо вважати малозначним, а тому ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, тому судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 188-28, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів.

Суддя Олександр Шовкопляс