Дата документу 25.02.2025Справа № 554/1873/25
Провадження № 3/554/450/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2025 р. о 18 год. 40 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, висловлював образи, погрози та допускав висловлювання нецензурною лайкою, у наслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Дане правопорушення вчинено повторно протягом року після притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 28.02.2024 р.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином.

Суд вивчив письмової докази, додані до протоколу, з яких встановив наступне.

Факт вчинення правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 399044 від 07.02.2025 р., протоколом прийняття заяви про правопорушення від 07.02.2025 р., письмовими поясненнями ОСОБА_3 у яких зазначено, що 07.02.2025 р. о 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 вийшла з роботи та побачила ОСОБА_1 , поряд з її роботою, з яким вона не хотіла спілкуватися, так як він вчиняв безкінечні скандали, і який переслідував іі. Приїхавши додому ОСОБА_2 зновупобачила чоловіка, який очікував її біля під`їзду. Вийшовши з дому до ОСОБА_1 на його прохання, вона знову відчула образи та погрози від останнього, який агресивно поводив себе, що і вимусило її звернутися за допомогою в поліцію.

При оцінці ризиків вчинення домашнього насильства за поясненнями постраждалої особи, поліцейським при заповнені відповідної Форми зазначено, що до кривдника застосовувався терміново заборонний припис, поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та дітей, кривдник нападав на постраждалу особу або дітей за межами домашнього середовища, кривдник раніше вчиняв психологічне насильство.

Потерпілою ОСОБА_3 в суді надано диск, на якому містяться скріншоти переписки та аудіо запис діалогу її з ОСОБА_1 .

З відтвореної інформації із надан о диску встановлено, що ОСОБА_1 в образливій формі звертається до потерпілої та здійснює на неї тиск психологічного характеру, що на думку суду підтверджує той факт, що потерпілій такими діями завдано шкоди психічному здоров`ю.

Всі докази, надані суду, у своїй сукупності свідчать про той факт, що дії ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства носять стійких характер і створюють у потерпілої стан напруги, нервозності, необхідності вжиття заходів до самозахисту чи інших заходів самозбереження, у тому числі, емоційного здоров`я.

У аб`юзивних стосунках часто спостерігається цикл насильства, протягом якого чергуються зростання напруги, вчинення насильства та період примирення і спокою. Потерпілі можуть бути втягнуті в пастку цього циклу ізоляцією для сприяння насильству, насильницькою владою та контролем, травматичною прив`язаністю до кривдників, суспільним схваленням насильства, нестачею фінансових ресурсів, страхом (залякуванням), соромом (звинуваченням жертви) та прагненням захистити дітей.

Кривдники чинять домашнє насильство, коли вірять, що насильство є дозволеним, прийнятним, узаконеним чи про нього не буде повідомлено. Такі уявлення спричинюють між поколінні цикли насильства серед дітей чи інших людей, котрі відчувають, що таке насильство є прийнятним, виправданим і на нього дивляться крізь пальці. Багато людей не усвідомлюють себе як кривдників чи жертв, розглядаючи свої досвіди насильства як «сімейні конфлікти, що вийшли з-під контролю».

Наслідки домашнього насильства для потерпілих варіюються від фізичної інвалідизації, хронічних проблем зі здоров`ям, важких психічних порушень до фінансової скрути та нездатності будувати здорові стосунки. Діти, що живуть у домівках з насильством, з раннього віку виявляють психологічні проблеми, такі як ухильність надчутливість до загроз, неконтрольована агресія, що призводять до вторинної травматизації.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частина 3статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Суд, вивчивши та оцінивши всі надані суду докази, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а саме, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати штраф.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, то відповідно до положень п.9 ч.1 с Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284, 307, 308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1020 (тисячу двадцять) гривень.

Стягувач: Полтавське районне управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області (Полтавська обл., Полтавський р-н, м. Полтава, вул. Сковороди, 2 Б).

Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я. М. Горбунова