Номер провадження: 33/813/84/25
Номер справи місцевого суду: 504/3411/24
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Камочкіної А.Ю. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Камочкіної А.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 17.09.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Первомайськ Миколаївської обл., працюючого водієм управління взводу в/ч НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 17.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови суду, 01.08.2024 о 06:50 год. в с. Фонтанка Одеського р-ну Одеської обл. по вул. Семенова, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Transit», держ. знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Захисник Камочкіна А.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:

- судом 1-ої інстанції не надано оцінки тому факту, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також докази законності підстав для його зупинки;

- суд не звернув увагу на те, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, поліцейським не пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» як спеціального технічного засобу, який визначає стан сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, наведені обставини також не зафіксовані на відеозаписі з бодікамер поліцейських;

- відеозапис виявлення та фіксації правопорушення є неповним, що є порушенням визначених Інструкцією № 1026 порядку та умов використання поліцейськими портативних пристроїв, що мають функцію відеозапису, не містить роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його прав відповідно до положень ст. 268 КУпАП, а також наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- під час оголошення протоколу патрульний поліцейський вказує ОСОБА_1 , які пояснення необхідно йому написати, зокрема, що він вчора споживав дві банки пива, від проходження медогляду відмовився, з порушенням згоден, не пояснивши при цьому, що відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе.

Посилаючись на наведені обставини, захисник просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Камочкіної А.Ю., які підтримала вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів судового провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 468521 від 01.08.2024, згідно якого встановлено те, що 01.08.2024 о 06:50 год. в с. Фонтанка Одеського р-ну Одеської обл. по вул. Семенова, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Transit», д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

- направленнями на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.08.2024, у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 5);

- відеозаписом події, долученим до матеріалів адміністративної справи, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 8).

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, зазначені вище докази судом1-ої інстанції були досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює твердження сторони захисту щодо відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки сам ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи не заперечував, що керував транспортним засобом та пояснив, що поліцейські підійшли до нього, коли він стояв біля СТО, злякався, що вони викличуть ВСП, а тому погодився на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені обставини щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 також не оспорював під час складення щодо нього протоколу, будь-яких заперечень щодо цього не висловлював і такі відсутні на відеозаписі події.

Що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, не зважаючи на зазначення про це в протоколі, а пояснення ним були написані під диктовку поліцейського, суд вважає їх голослівними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, при цьому, ОСОБА_1 відповідно до його власноручної розписки, ознайомився зі змістом протоколу, та надав пояснення, а саме: (мовою оригіналу): «Вчора спожив дві банки пива, від проходження медогляду відмовляюсь, з порушенням згоден».

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 також підтвердив, що пояснення були написані ним власноручно.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 проводився з порушенням визначеного законом порядку суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

В свою чергу, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує, що доводи ОСОБА_1 спростовуються дослідженим апеляційним судом вищевказаним відеозаписом із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 8) з якого видно, що поліцейськими в процесі спілкування із ОСОБА_1 були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та внаслідок чого йому поліцейськими було запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, пояснивши, що вчора вживав 2 літра пива, після чого поліцейськими за наслідком відмови відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомився та надав право пояснень по суті порушення.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було підтверджено в тому числі під час ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення, про що наявний його підпис у відповідній графі протоколу.

Що стосується тверджень захисту про неповноту долучених поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, апеляційний суд зауважує на безпідставності такого висновку з огляду на наступні положення законодавства.

Процес відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано поліцейськими на технічні засоби відеозапису на виконання вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, а також Порядку № 1103 від 17.12.2008.

Так, ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 3 Порядку № 1103 від 17.12.2008, а також п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дійсно, відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В той же час системний аналіз вищевказаних положень законодавства та нормативних актів свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис фіксує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, жодних заперечень він не висловлював, під час складення протоколу щодо нього на вказане не звертав увагу, як і не оспорював факт керування транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Наведене спростовує твердження ОСОБА_1 щодо порушення співробітниками поліції порядку використання технічних засобів відеозапису, а також не роз`яснення йому поліцейськими наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави стверджувати, що поліцейськими порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП, а також Інструкції № 1452/735 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так і Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008.

Відтак, апеляційний суд доходить переконання про те, що співробітниками поліції в даному випадку, під час фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, не було допущено жодних порушень вимог законодавства.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зазначені вище докази, у своїй сукупності, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Камочкіної А.Ю. ,в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Камочкіної А.Ю., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської обл. від 17.09.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца