Справа № 357/1916/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Оксана Вознюк розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 184 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 11.02.2025 надійшов адміністративний матеріал за ч. 4 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 184 розглядаються у п`ятнадцятиденний строк.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Громадянка ОСОБА_1 з`явився до суду разом із своїм захисником Грабовим В.С. (повноваження містяться в матеріалах справи. В судовому засіданні встановлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності та роз`яснено права та обов`язки.

Дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, суддя встановила таке.

Частиною 4 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення, 11.01.2025 близько 16 год батько ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1,2 ст. 150 СК України (неналежно виховував дитину щодо поваги прав та свобод інших людей, не піклувався про її моральний та духовний розвиток) ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що 11.01.2025 о 16 годині остання перебуваючи в м. Біла Церква, мкр. Гайок (парк «Олександрія») вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (протокол серії ВАД № 708245 від 29.01.2025).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину категорично заперечував, посилаючись, що в зазначений в протоколі день та час він хворів, та не міг контролювати де перебуває його дитина. Зауважив, що його донька належним чином забезпечена одягом, їжею та достойними умовами проживання, відтак вважає, що ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Захисник подав клопотання про закриття справи з посиланням на те, що наразі ні щодо ОСОБА_2 , ні щодо інших осіб не встановлена вина у вчиненні кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом», зокрема у кримінальному проваджені матеріали якого долучені до справи немає ні вироку, ні рішення про закриття справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши адміністративні матеріали, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, суддя дійшла висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 127 КК України передбачена відповідальність за катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати інформацію чи зізнання, або з метою покарати її чи іншу особу за дії, вчинені нею або іншою особою чи у вчиненні яких вона або інша особа підозрюється, або з метою залякування її або інших осіб.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні Білоцерківського РУП ГУНП перебуває кримінальне провадження № 0000027 від 16.01.2025. Відповідно до витягу з ЄРДР від 31.01.2025 досудове розслідування проводиться, зокрема щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, за фактом нанесення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого від 20.01.2025, ОСОБА_3 надала пояснення, що 11.01.2025 знайомий хлопець запросив її на вулицю, де до нього приєднались інші неповнолітні, які затягли її до лісопаркової зони та почали по черзі наносити удари по затилку, корпусу та обличчю, тягнули за волосся. Надалі щодо неї був застосований перцевий газ. З розповіді потерпілої також вбачається, що її побиття тривало близько однієї години і серед осіб, які безпосередньо наносили побої була ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснень, наданих 22.01.2025 ОСОБА_2 , 11.01.2025 вона проводив час в парку на мікрорайоні Гайок в компанії, частину учасників якої вона зустріла вперше. Підтвердила, що після зустрічі з ОСОБА_4 , останню повели до лісу. В подальшому учасники компанії почали вимагати з потерпілої грошові кошти за пошкоджені двері та наносити їй удари, а також використали перцевий газ. ОСОБА_2 повідомила, що особисто нанесла 2 удари в потиличну зону голови потерпілої без особистої підстави, а з наміром помститися за образи інших учасників конфлікту. Також підтвердила, що фотографувалась з потерпілою, коли остання перебувала на колінах і її тримали за волосся.

Протоколом огляду предмету (оптичного носія інформації) від 20.01.2025 зафіксовані результати огляду відеозаписів події, яка мала місце 11.01.2025. Зокрема на відеозаписах зафіксовано як декілька осіб по черзі наносили удари ОСОБА_3 , розпилювали газовий балончик в обличчя, а також вимагали грошові кошти. Відповідно до пояснень до протоколу огляду на відео також зафіксована присутність ОСОБА_2 .

Відповідно до Конвенції ООН від 10.12.1984 року проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання (далі Конвенція) катування означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї або від третьої особи відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона або третя особа чи у вчиненні яких вона підозрюється, а також залякати чи примусити її або третю особу, чи з будь-якої причини, що ґрунтується на дискримінації будь-якого виду, коли такий біль або страждання заподіюються державними посадовими особами чи іншими особами, які виступають як офіційні, чи з їх підбурювання, чи з їх відома, чи за їх мовчазної згоди.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 127 КК України характеризується: 1) діями - нанесенням побоїв, мученням або іншими насильницькими діями; 2) наслідками у виді заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання; 3) причиновим зв`язком між вказаними діями і наслідками.

При цьому побоями визнаються багаторазові (два і більше) удари по тілу потерпілого, які не спричинили тілесних ушкоджень. Мучення (або заподіяння мук) - це дії, пов`язані з тривалим позбавленням людини їжі, пиття чи тепла, утриманням її в шкідливих для здоров`я умовах тощо. До інших насильницьких дій можуть бути віднесені: умисне легке та середньої тяжкості тілесне ушкодження, різні посягання на статеву недоторканність особи, дії, характерні для мордування, та інші, крім побоїв і мучення, форми насильства.

Відтак з долучених матеріалів вбачаються ознаки вчинення щодо ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, а саме умисне завдання фізичного болю потерпілій з метою залякування та покарання за певні дії. Так, бійка між підлітками була зафіксована ними на відеозапис, який в подальшому було оприлюднено у соціальних мережах. З досліджених матеріалів встановлено, що ОСОБА_2 була присутня на місці вчинення кримінального правопорушення, що також видно із долучених до матеріалів фотографій. Також, ОСОБА_5 зазначила, що не маючи особистих мотивів наносила ОСОБА_3 удари.

При цьому суддя зауважує, що в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП, не уповноважена вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинна визначити лише чи вбачаються у вчинених неповнолітнім діях ознаки кримінального правопорушення. У зв`язку з вказаним відхиляються доводи захисника про відсутність вироку, чи іншого рішення, яким закінчується кримінальне провадження щодо встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.

Відповідно до досліджених матеріалів ОСОБА_2 разом із друзями та іншими невідомими їй особами була присутня та брала безпосередню участь у побитті неповнолітньої ОСОБА_3 11.01.2025. Описана у протоколі фабула у сукупності із наданими документами формує у судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, та причетність до нього неповнолітньої ОСОБА_2 .

Відтак наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП, зокрема його неповнолітня донька ОСОБА_2 вчинила діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК у віці 14 років.

Щодо зауваження батька про невизнання своєї вини у невиконанні батьківських обов`язків, суддя зазначає, що стаття 5 Конвенція ООН про права дитини наголошує, що саме батьки повинні направляти та виховувати дитину відповідно до її зростаючих можливостей. Виконання батьківських обов`язків включає в себе не лише забезпечення фізіологічних потреб дитини. Формування правосвідомості, запобігання толерантності правопорушенням, а також безпека дитини також є безпосередньою частиною обов`язків батьків щодо виховання їх дітей.

Обов`язки батьків визначено в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані:

- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину;

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання дітей є головним моральним і правовим обов`язком батьків. І від того, як батьки виконують свої обов`язки повною мірою залежить увесь процес розвитку дитини, а відповідно і її формування, становлення як людської особистості.

Ухилення від виконання зазначених обов`язків як правило характеризуються певною байдужістю батьків, або осіб, що їх замінюють, до процесу становлення дитини як особистості. Процес виховання дитини є довготривалим та потребує систематичного приділення уваги дитині для формування в неї розумових здібностей, стійких моральних якостей, потреб, почуттів, навичок і звичок поведінки, виховання свідомої дисципліни, почуття обов`язку та відповідальності. Щодо зауваження захисника, що протокол містить конкретно визначений час та дату вчинення адміністративного правопорушення, суддя зауважує, що вони відображають момент вчинення ОСОБА_2 певного діяння, що стало результатом довготривалого процесу її виховання.

При цьому цей безперервний процес має поєднуватись з інтересами самої дитини, поваги до її особистого простору та можливості самостійного прийняття деяких рішень, однак саме на батьків покладений обов`язок підготувати дитину до прийняття таких рішень, а також до готовності нести відповідальність за свої вчинки.

Суддя зауважує, що сучасні діти про людську жорстокість знають більше, ніж знали їхні батьки в такому ж віці. Причиною цього є перш за все велика інформаційна наповненість сценами насильства у ЗМІ, в кіно, соціальних мережах. Крім того діти спостерігають насильство не лише в інтернет просторі, а й на власному досвіді, а саме в сім`ях, сценах приниження в школі або колі друзів (бійки, вимагання грошей, психологічний тиск, словесні образи). При цьому причиною булінгу чи іншого цькування може бути не тільки агресія або страх, а також нудьга і монотонність, бажання розвіятись чи виділитись серед інших. Наслідки таких «розваг» відображаються на особистості і супроводжуються психосоматичними порушеннями як у жертв таких дій, так і у осіб, які безпосередньо вчиняють протиправні дії або спостерігають за ними.

Тому саме батьки, як найближчі до дитини люди, відіграють ключову роль у формуванні особистості дитини. Від їхнього виховання залежить, якою вона виросте відповідальною, щасливою та самостійною, чи, навпаки, невпевненою або агресивною.

Батьки зобов`язані формувати у дитини повагу до законів і норм поведінки: пояснювати дитині, що таке добро і зло, вчити правил поведінки в суспільстві; навчати відповідальності як за свої дії, так і за бездіяльність, розвивати самостійність та критичне мислення, навчити навиків комунікації та поваги до інших.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність, суддя вважає, що стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 184 КУпАП, у виді штрафу відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 184, 247, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяОксана ВОЗНЮК