Справа № 159/8386/24
Провадження № 3/159/65/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Ковель

Cуддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., розглянувши справи, що надійшли від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт № НОМЕР_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.12.2024 року о 04 год 30 хв, в м. Ковелі по вул. В.Кияна, буд. 33б, керуючи транспортним засобом марки «VW Golf», держаний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, відволікся від керування транспортним засобом, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , транспортний засіб марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , транспортний засіб марки «Peugeot 307 SW», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 б, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 13.12.2024 року о 04 год 30 хв, в м. Ковелі по вул. В.Кияна, буд. 33б, керував транспортним засобом марки «VW Golf», держаний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням DRAGER ALCOTEST ARBL №0881. Результат огляду чек № 2175, 1,75 проміле алкоголю, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, а саме бодікамера 475829.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід розглядати одночасно.

Потерпілі повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи завчасно, однак у судове засідання не прибули. Від потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, повідомили суд, що претензій до ОСОБА_1 не мають.

24.01.2025 ОСОБА_5 отримала повістку, якою повідомлена про розгляд справи 05.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 889.

В судове засідання на розгляд справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явилася. ОСОБА_1 був повідомлений під підпис про дату, час та місце розгляду справи 26.12.2024, у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того йому неодноразово направлялись повістки про виклику у судове засідання поштовими відправленнями, які поверталися до суду без вручення: 619 на 15.01.2025, 935 на 05.02.2025, 129 на 26.02.2025.

Європейський Суд з прав людини у п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного, та враховуючи що 13.03.2025 спливає строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що його вина у вчиненні зазначених вище адміністративних правопорушень повністю доводиться доказами. дослідженими під час розгляду справи.

Так, схемою місця ДТП від 13.12.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 13.12.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 13.12.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 13.12.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 13.12.2024 року доводиться вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Результатами тестування за допомогою DRAGER ALCOTEST ARBL №0881 від 13.12.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.12.2024 року, відеозаписом з нагрудних бодікамер з місця події від 13.12.2024 доводиться вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З досліджених відеозаписів видно, що поліцейський повідомив особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці. Після огляду на місці поліцейський уточнив чи погоджується він з результатами та чи бажає він пройти огляд в медичному закладі. Пройти огляд у медичному закладі водій відмовився, з результатами погодився. Поліцейський розпочав складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснив права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, бажанням скористатись якимось з роз`яснених прав під час складання протоколу водій не висловив. Також водію було повідомлено про точний час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у Ковельському міськрайонному суді Волинської області.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суддя враховує фактичні обставини справи, характер вчинених правопорушень, які належать до порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, вимоги санкцій статей за якими останній притягується до відповідальності.

Враховуючи вимог ст. 36 КУпАП, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті за більш серйозне правопорушення, яким є ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку судді таке стягнення буде необхідним і достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавець передбачив різні санкції для різних суб`єктів цього адміністративного правопорушення водіїв та інших осіб.

Відповідно до довідки ВОНС в м. Ковель УПП у Волинськівй області від 13.12.2024, ОСОБА_1 згідно відомостей ІТС «ІПНП» не отримував посвідчення водія.

Вирішуючи питання чим є ОСОБА_1 водієм, не зважаючи на те, що посвідчення водія не отримував, у розумінні законодавства про адміністративні правопорушення суддя зазначає таке.

Стаття 130 КУпАП міститься у Главі 10 КУпАП «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку».

Об`єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Отже, під час розгляду справ такої категорії судді слід керуватися законодавством України, яке регулює відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, якими, зокрема, є Закону України «Про дорожній рух» (преамбула до закону) та Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (п. 1.1).

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) міститься визначення поняття водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Закон України «Про дорожній рух» (далі - Закон) дефініції поняття водій не містить.

Водночас, ст. 16 Закону передбачені основні права та обов`язки водія транспортного засобу. Зокрема, водії транспортних засобів зобов`язані:

- вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, осіб з інвалідністю, велосипедистів і людей похилого віку;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів;

- перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, тощо.

Аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що поняття «водій» у справах про адміністративні правопорушення слід тлумачити у його широкому змісті як особи, яка керує транспортним засобом, не залежно від того чи має вона посвідчення водія.

У іншому випадку, якщо поняття «водій» тлумачити лише у змісті визначеному в п. 1.10 ПДР, втрачається основна ціль законодавства, що регулює дорожній рух та його безпеку. За такого підходу особи які керують транспортними засобами і які не мають посвідчення водія не є водіями, а тому не мусять виконувати обов`язки водіїв, які встановлені Законом та ПДР. Крім того такі особи також не можуть бути суб`єктами адміністративних правопорушень передбачених, зокрема, статтями 122-4, 122-2, 121-2, 112-1 КУпАП тощо.

Такий підхід на переконання судді не відповідає реалізації, задекларованим у ст. 3 Конституції України ,обов`язкам держави, а тому суддя його не застосовує.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинивши правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є водієм у розумінні законодавства про адміністративні правопорушення.

Зазначенні висновки суду також узгоджуються з позицією Верховного Суду України викладеною у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 де суд вказав, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Вирішуючи питання чи можна до ОСОБА_1 застосувати додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, не зважаючи на те, що він не отримував посвідчення водія, суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У статті 2 КУпАП зазначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У пункті28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суди не вправі застосовувати до особи позбавлення права керування транспортним засобом і тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Водночас, відповідно до правових висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладених в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, суд вказав про можливість призначення судом додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Вирішуючи яку ж із зазначених протилежних позицій Верховного Суду застосувати у цій справі суддя керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, де суд зазначає, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, суд застосовує правову позицію Верховного Суду, яка висловлена пізніше, та приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, незважаючи на те, що він не отримував посвідчення водія у встановленому законом порядку.

Також варто зауважити, що, аналізуючи норми КУпАП, можна дійти висновку, що правова природа додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не обмежується лише вилученням посвідчення водія. Це покарання застосовується на визначений судом строк відповідно до санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП України та передбачає заборону на керування транспортними засобами.

Позбавлення права керування повинно відповідати загальній меті будь-якого покарання, а саме запобіганню повторним правопорушенням. Адже порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, незалежно від наявності у водія посвідчення, створює реальну загрозу життю і здоров`ю інших осіб. У таких випадках додаткове покарання у вигляді заборони керувати транспортними засобами може бути необхідним для попередження можливих негативних наслідків, зокрема завдання шкоди здоров`ю чи навіть загибелі інших осіб. Також це сприяє формуванню відповідального ставлення як у порушника, так і серед інших водіїв.

Окремо слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпеку дій осіб, які керують транспортними засобами без відповідних теоретичних і практичних знань та без отримання посвідчення водія у встановленому законом порядку. У таких випадках ризик дорожньо-транспортних пригод є значно вищим, а тому попереджувальна функція покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами набуває особливої важливості.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які стягуються на користь держави.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 36, 221, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи №159/8386/24 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, №159/8387/24 за ст. 24 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, присвоївши справі єдиний унікальний номер 159/8386/24.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП, накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений добровільно протягом 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови штраф підлягає стягненню в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу Судовий збір в дохід держави (адмінправопорушення).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301 КУпАП.

СуддяР. Я. Смалюх