ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 687/1105/24

Провадження № 33/820/184/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., адвоката Мізюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Григорчук Любові Любомирівни на постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 , 04.09.2024 року о 17 год. 45 хв. в с.Юрківці, вул. Хмельницьке Шосе, 3 керував автомобілем «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в кабінеті лікаря нарколога, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі адвокат просить постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята внаслідок неповноти судового розгляду, без всебічного вивчення обставин вчиненого правопорушення, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконною.

Вказує, що позиція суду першої інстанції щодо правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , з посиланням на положення ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», є помилковою та суперечить позиції самого суду, оскільки у справі №687/1069/24 скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушення ПДР, що слугувало підставою для його зупинки, та визнано безпідставною зупинку останнього, що виключає правомірність діяльності поліцейських щодо зупинки та подальшого «законного» притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що з матеріалів адміністративної справи невідомо про приналежність поліцейських патрульної поліції Фабіянова та Гонтара до уповноваженої особи, визначеної наказом коменданта, що передбачено Порядком № 1456, що уповноважують їх на забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. За відсутності підтверджуючих документів про покладення на них виключних повноважень, поліцейські повинні діяти у відповідності до вимог ЗУ «Про Національну поліцію», а тому зупинка ОСОБА_1 та вимога пред`явити посвідчення водія, з подальшою вимогою пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння, поверхнева перевірка та огляд транспортних засобів іншими особами, повинні бути зумовлені виключно законними та правомірними підставами для здійснення даних повноважень при наявності передбачених законом підстав.

Фабула протоколу ЕПР1 № 122949 від 04.09.2024 не відповідає суті правопорушення, визначеної диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у вказану дату та час ОСОБА_1 перебував на території АЗС, знаходячись поряд з автомобілем, при цьому не здійснював жодних функцій водія. Крім того, як вже встановлено у судовій справі №687/1069/24, підстава зупинки ОСОБА_1 незаконна та безпідставна, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зафіксований.

Пояснення працівників поліції та свідків протиправні та неправомірні, не містять посилань на жодну правову норму, яка регулює процес відібрання пояснень та статус свідків, а їх свідчення взагалі були раніше заготовлені з упередженою позицією. Крім того, свідки підписалися на бланку із заздалегідь надрукованими поясненнями, які не відповідають дійсності.

Зазначає, що направлення не відповідає встановленій формі Інструкції № 1452/735, містить недостовірні відомості щодо дати складання, не містить підпису посадової особи, яка виписала направлення та складене після вручення протоколу, крім того, у направленні на огляд зазначено ознаки сп`яніння, які не були виявлені та озвучені водію. Акт огляду на стан сп`яніння, як і відповідне направлення, не містять обов`язкових реквізитів (назва, модель, серійний номер спеціального технічного приладу), що виключає їх законність та правомірність.

Відсутні відомості про відсторонення від права керування ТЗ.

Наголошує, що усна розмова з ОСОБА_1 велась з поліцейським Гонтарем, а всі матеріали про адміністративне право рушення складені ОСОБА_2 , що є незаконним.

Таким чином, з урахуванням фактів упередженості та протиправності дій поліцейських, та законних підстав для зупинки, перевірки документів, поверхневому огляду ОСОБА_1 , наявні достатні сумніви вважати, що процедура виявлення ознак сп`яніння недотримана, а документи складені за її результатами містять ознаки фіктивності.

Заслухавши адвоката Мізюка В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її у повному обсязі, провадження закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведених в апеляційній скарзі підстав, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 122949 від 04.09.2024, ОСОБА_1 , 04.09.2024 року о 17 год. 45 хв. в с.Юрківці, вул. Хмельницьке Шосе, 3 керував автомобілем «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в кабінеті лікаря нарколога, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 122949 від 04.09.2024 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відеозаписом;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 .

Доводи апелянта щодо відсутності у працівників поліції підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 та відсутності доказів на підтвердження факту порушення останнім правил дорожнього руху, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону. До того ж, з долученого до матеріалів справи відеозапису убачається, що працівник поліції повідомив водію, що ОСОБА_1 «залетів без повороту, тому він його зупинив».

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п.7 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР - не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Твердження апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу тому, що апелянт керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 04.09.2024 о 17 год. 45 хв. є необґрунтованими враховуючи наступне.

З наявного в матеріалах справи відеозапису подій вбачається, що ОСОБА_1 заїхав на територію «АЗС» з порушенням правил ПДР, а саме без включення показника повороту, крім того, під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 , а навпаки неодноразово наголошував, що «заїхав на заправку, бо завтра зранку їду на Кам`янець».

Крім того, допитаний в суді першої інстанції працівник поліції ОСОБА_5 повідомив, що 04.09.2024 зупинив ОСОБА_1 з не увімкненим покажчиком повороту, за допомогою проблискових маячків

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейським не було озвучено водію ознак наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, озвучені та запропоновано пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився при свідках.

В судовому засіданні першої інстанції було допитано працівника поліції ОСОБА_6 , який пояснив, що при спілкуванні з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей.

При цьому, працівниками поліції було роз`яснено, що водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та при відмові від проходження огляду на стан такого сп`яніння на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР. Після чого, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , який власноруч підписався про ознайомлення з протоколом (а/с 2).

За змістом статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість .

Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були зафіксовані на відео, а також обов`язково озвучені водієві.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції № 1452/735. Виявивши ці ознаки, поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

З огляду на викладене, доводи скарги, що працівниками поліції не було озвучено ознак на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, є неспроможними.

Не є підставою для скасування постанови судді першої інстанції оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1219722 від 11 січня 2024 року, та не дає підстави для висновку про відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки встановлено, що у водія мались ознаки сп`яніння та він був зобов`язаний виконати вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Щодо проведення працівником поліції поверхневого огляду автомобіля та ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.2 ст.34 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 повідомив про те, що вживає «канабіс» для полегшення болі через перелом руки. Під час спілкування добровільно видав речовину з бардачка автомобіля та пояснив працівникам поліції та оперативним працівникам про те, що поїхав купити «канабіс» домовившись про зустріч по телефону, забрав товар та оплатив рахунок на карту.

Між тим з пояснень наданих в суді першої інстанції працівника поліції ОСОБА_5 встановлено, що поверхневу перевірку проводили оперативні працівники, що підтверджується відеозаписами.

Посилання апелянта про те, що свідки підписалися на бланку із заздалегідь надрукованими поясненнями, які не відповідають дійсності, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки спростовуються відеозаписами, до того ж зазначені свідки були викликані та допитані в судовому засіданні першої інстанції.

Так, свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції показала, що ОСОБА_1 пропонували працівники поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не пам`ятає, та не бачила, щоб ОСОБА_1 щось підписував.

Свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції показала, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки.

Також, апеляційний суд вважає неспроможними вимоги апелянта про те, що усна розмова з ОСОБА_1 велась з поліцейським Гонтарем, а всі матеріали про адміністративне правопорушення складені Фабіяновим, що є незаконним, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ 07.11.2015 № 1395, з наступними змінами, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до ст.255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Поліцейські підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою, сьомою - дев`ятою статті 121, частиною третьою статті 121-3, частинами п`ятою і сьомою статті 122, частиною першою статті 122-2, статтями 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частинами третьою і п`ятою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, статтею 188-28 КУпАП, а за частиною третьою статті 127-4 поліцейськими підрозділів Департаменту внутрішньої безпеки.

Враховуючи викладене, вважаю, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснено уповноваженими посадовими особами органу Національної поліції, а наведені доводи апелянта з цього приводу розцінюються апеляційним судом як спосіб захисту та спроба ОСОБА_1 уникнути відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про те, що направлення не відповідає встановленій формі Інструкції № 1452/735, містить недостовірні відомості щодо дати складання, не містить підпису посадової особи, яка виписала направлення та складене після вручення протоколу, крім того, у направленні на огляд зазначено ознаки сп`яніння, які не були виявлені та озвучені водію, акт огляду на стан сп`яніння, як і відповідне направлення, не містять обов`язкових реквізитів (назва, модель, серійний номер спеціального технічного приладу), що виключає їх законність та правомірність, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки як направлення до медичного закладу, так і акт огляду оформленні згідно Інструкції, крім того, водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Тож, апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи, доказів на підтвердження зворотного апелянтом не надано, тому апеляційний суд не погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги та положення ст.ст.251, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Сукупність зібраних та досліджених доказів дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Григорчук Л.Л. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК