Провадження № 3/643/431/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря Костенюк А.В.,

захисника адвоката Зарицької К.Ю.,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харків, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2024 о 15 год 30 хв. ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 160-К на перехресті для заїзду до кінотеатру «Познань», вчинив порушення порядку проведення господарської діяльності без державної реєстрації суб`єктом господарювання у порядку визначеному законом, а саме здійснював перевезення пасажирів на замовлення на транспортному засобі «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив положення ч. 1 ст. 58 ГК України. Тим самим, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 прохала закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не здійснює діяльність із перевезення пасажирів на засадах ініціативності, системності, на власний ризик, отримуючи прибуток. Дійсно, транспортний засіб ОСОБА_1 залишається припаркований і здійснює зупинку власного автомобіля недалеко від виходу метро «Героїв Праці», вул. Академіка Павлова, 160-к, біля «Торгівельного центру 524» та кінотеатру «Познань», оскільки ОСОБА_1 проживає поруч (на вулиці Бучми, буд. 30). Сам факт місця стоянки транспортного засобу не є здійсненням господарської діяльності з перевезення пасажирів, а разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) з надання платних послуг з перевезення громадян. Кількісного показника системності в адміністративному матеріалі не зазначено. Судовий матеріал не містить належних та допустимих доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_1 з перевезення пасажирів, отримання від такої діяльності прибутку, у зв`язку з чим фактично докази провадження порушником господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання відсутні, про що також зазначила у письмових запереченнях.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність із перевезення пасажирів на замовлення. ОСОБА_1 приїхав на автомобілі «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , до кінотеатру «Познань», по вул. Академіка Павлова, 160. На автомобіль поставив значок таксі та став працювати. На даху його автомобіля був розташований лайтбокс. З 21.09.2024 по 05.02.2025 брав людей відвозив, за що брав плату та приїжджав назад. ОСОБА_1 сказав, що ми, інші водії, заважаємо йому заробляти кошти у зв`язку із чим викликав поліцію. Яка вартість перевезень була у ОСОБА_1 йому не відомо. Інші водії викликали працівників поліції, в зв`язку з незаконною підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 , пов`язану з платним перевезенням громадян.

Свідок ОСОБА_3 надав суду фотографію автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , яку суд у судовому засіданні ухвалив приєднати до матеріалів справи, копія якої надійшла до суду як додаток до протоколу № 61552.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_1 з`явився на перехресті вул. Академіка Павлова до в`їзду в районі кінотеатру «Познань» в кінці 2022 року. Він попрохав дати йому можливість підзаробляти перевезенням пасажирів, після чого почав виїжджати на заробітки в певний час. Починаючи з 2023 року він став виїжджати раніше, працював, перевозив пасажирів за гроші. Інколи він передавав ОСОБА_1 клієнтів та повідомляв вартість проїзду. ОСОБА_1 веде незаконну діяльність, не має страхового полісу, автомобіль не обладнаний для перевезення пасажирів. 25.12.2024 він звернувся до поліції з приводу незаконної діяльності ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши захисника Зарицьку К.Ю., допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Склад правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 164 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Аналізуючи положення ч. 1 ст. 164 КУпАП суддя дійшла висновку, що ця норма закону носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом.

Відповідно до ч. 2 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною 1 ст. 55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 61552 від 18.12.2024, актом фактичної перевірки від 18.12.2024 № 56626/20-40-24-10-07/, заявою ОСОБА_3 від 05.12.2024, фотографією наданою свідком ОСОБА_3 , яка долучена до матеріалів справи, показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в суді не спростовані наведені докази.

Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 ознаки систематичності, яка є обов`язковою для визначення його дій господарською діяльності не заслуговують на увагу оскільки повністю спростовуються відомостями допитаних в судовому засіданні свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення з кінця 2022 року.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за ознаками провадження господарської діяльності у сфері пасажирських перевезень без одержання документів дозвільного характеру на здійснення такого виду господарської діяльності (відповідних дозвільних документів на перевезення пасажирів за вказаним маршрутом, договору із замовником транспортних послуг, документів про сплату транспортних послуг тощо).

Беручи до уваги вищенаведене, доводи захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення не можна визнати обґрунтованими, та суд розцінює їх - як спробу уникнути відповідальності ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн., які підлягають стягненню з правопорушника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 40-1,ч. 1 ст. 164, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харків, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, без конфіскації.

Адміністративне стягнення у виді штрафу сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач: ГУК Харків обл./МТГ Харків/ 21081100, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA0020649; код класифікації доходів бюджету 21081100; призначення платежу: сплата штрафу по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харків, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами: Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Відповідно до положень ст. ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Т.В. Поліщук