Справа № 461/333/25 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В. Є.
Провадження № 33/811/165/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Жиравецького Тараса Михайловича, представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Завади Тараса Романовича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 5100 грн.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 130,35 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 605,6 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2024 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «Renault», модель «Master» реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Краківець Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

В ході проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра, що в ньому наявні предмети або товари, які обмежені або заборонені до ввезення громадянами на митну територію України, або в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відсіку автомобіля виявлено товари, а саме: - 60 упаковок лікарського засобу на основі гіалуронованої кислоти з лідокаїном «STYLAGE», з маркуванням «XL», 2 х 1 ml, торгової марки «VIVACY», країна виробник Франція. Дата придатності серпень 2026 року. - 40 упаковок лікарського засобу на основі гіалуронованої кислоти з лідокаїном «STYLAGE», з маркуванням «S», 2 х 0,8 ml, торгової марки «VIVACY», країна виробник Франція. Дата придатності жовтень 2026 року, відомості про які відсутні в держаному реєстрі лікарських засобів України.

У письмових поясненнях, наданих на окремому аркуші, ОСОБА_1 , зазначив що виявлений товар його попросили перевезти через митний кордон України треті особи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 196 Митного кодексу України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари (крім товарів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та порядку, встановлених статтями 376 і 378 цього Кодексу), на пропуск яких відповідно до закону потрібні документи державних органів, установ та організацій, уповноважених на їх видачу, в разі відсутності таких документів. Виявлені препарати незареєстровані в Україні в Державному реєстрі лікарських засобів Міністерства охорони здоров`я України, який доступний за адресою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України та які переміщуються громадянами.

Не погоджуючись з постановою Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року адвокат Завада Т.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати в частині накладення адміністративного стягнення у виді конфіскації товару, вилучений товар повернути ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом не враховано всіх обставин справи, безпідставно застосовано конфіскацію товару, суд формально підійшов до розгляду справи.

Наголошує, що факт переміщення лікарських засобів через кордон України не є безумовною підставою для їх конфіскації, окрім того судом не враховано, відсутності матеріальної шкоди вчиненим правопорушенням, а застосоване стягнення є надмірним тягарем для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутні обтяжуючі обставини, від його дій не настало тяжких наслідків.

Вважає, що вид адміністративного стягнення без застосування конфіскації, буде мати достатній виховний характер для ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, захисник адвокат Жиравецький Т.М.. просить проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката та представника Львівської митниці, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Жиравецького Т.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ представника Львівської митниці Зирянова О.Ю. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 3 ст. 471 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, що ніким не оспорюється.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинене порушення митних правил суд першої інстанції, враховував конкретні обставини справи, прийшов до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., з конфіскацією товарів вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року в дохід держави.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення судом не в повній мірі було враховано положення ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог даної норми закону, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкцією ч. 3 ст. 471 МК України передбачено, покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів або без такої.

Отже, санкція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбачає стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів або без такої, проте суд першої інстанції, належним чином, не обґрунтував підстав накладення штрафу з конфіскацією товарів вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушниці найбільш суворого виду адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, зазначав, що конфіскація вилучених речей поставить його у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 462 МК України (за одне і те саме порушення митних правил може накладатися тільки основне або основне і додаткове адміністративні стягнення), а також рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2022 року «Краєва проти України» (заява № 72858/13), мету переміщення товарів, особу правопорушника, ступінь суспільної шкідливості діяння, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 лише основного покарання у вигляді штрафу розміром 5100 грн. без застосування додаткового стягнення у вигляді конфіскації товарів.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що конфіскація товарів, які були вилучені у ОСОБА_1 , є неспіврозмірним втручанням у його права та поставить його у скрутне матеріальне становище.

При цьому, апеляційний суд враховує, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., матиме достатній профілактичний вплив та дозволить запобігти вчиненню ним в подальшому інших правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне задовольнити апеляційну адвоката Завади Т.Р. та змінити постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року, виключивши з резолютивної частини постанови покликання на конфіскацію товарів вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року. Товар вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року слід повернути ОСОБА_1 або його представнику для належного митного оформлення або зворотного вивезення за межі України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката Завади Тараса Романовича задоволити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 471 МК України - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року покликання на конфіскацію товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1622/20900/24 від 22 грудня 2024 року повернути особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 або його представнику для належного митного оформлення або зворотного вивезення за межі України.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.