ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11318/24

Номер провадження 3/495/455/2025

07 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

за участю:

адвоката Стрезєва А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський матеріли, які надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), суд

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 580161 від 22.12.2024 вбачається, що 22.12.2024 о 19 год 44 хв в м. Білгород-Дністровський по вул. Шабській 77 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, повільна річ). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а також від продуву приладом Драгер 6810 відмовився під відеозапис.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

07.02.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Стрезєва А.І. надійшли письмові пояснення, у яких останній наполягає на закритті провадження у зв`язку відсутністю у його діях складу інкримінованого йому правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне.

ОСОБА_1 свою провину у даному адміністративному правопорушенні не визнає в повному обсязі, вважає матеріали адміністративної справи складеними з порушенням вимог чинного законодавства, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а надані докази не належними та недопустимими, з огляду на наступне.

Так, у матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення ААД № 580161 від 22.12.2024, який складено без свідків. Так само і наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який також складено без свідків.

Також до матеріалів справи додано відеозапис з місця події, який ніяким чином не підтверджує хто керував автомобілем, причина зупинки, пояснення водія при зупинці, хто перебував за кермом та чіткої відмови ОСОБА_1 .

Так, в матеріалах справи наявні два відеофайли. При цьому, відображення дати та часу відео фіксації є різними:

- 22.12.2024 р. - відображено під час зупинки авто, номерні знаки якого на даному відео не ідентифікуються;

- 23.12.2024 - відображено під час бесіди з гр.. ОСОБА_1 . Таким чином, дані відео файли суперечать одне одному та не підтверджують (не визначають) дату та місце події.

При цьому, не зрозуміло ким і за допомогою якого технічного засобу проводився відеозапис із звукозаписом. Окрім того, даний відеофайл не містить фіксації всієї події, зокрема не містить фіксації:

- остаточної відмові ОСОБА_1 від проходження огляду;

- його відмови отримати акт огляду

- відмови отримати примірник протоколу.

Так, як вбачається з відеозапису, співробітник поліції не роз`яснив ОСОБА_2 його права та порядок проходження огляду як на місці так і в медичному закладі; наслідки огляду на місці, наслідки відмови.

Подальший розвиток подій на відео взагалі не зафіксований, а саме момент відмови розписатись в протоколі, акті, отримати його примірник, написати свої заперечення.

Таким чином на нашу сторони захисту, працівники поліції не давши ОСОБА_1 зрозуміти як і в якому порядку відбувається такий огляд фактично створили ситуацію, в якій ОСОБА_1 опосередковано відмовляється від опосвідчення на стан сп`яніння.

Також, в протоколі та акті, окрім запаху з ротової порожнини зазначено як ознаку сп`яніння як «невнятна річ», що також спростовується відеозаписом, де видно що гр. ОСОБА_1 висловлюється цілком «внятно» та чітко.

У той же час, зі слів самого ОСОБА_3 , після того, як працівник поліції видалився для складання протоколу, його було одразу доставлено до регіонального ТЦК, не давши можливості:

- викласти письмово свої зауваження та заперечення;

- викликати адвоката, хоча він наполягав на цьому;

- давати пояснення;

- з`явитись до медичного закладу для самостійного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння

- скористатись іншими законними правами, спрямованими на доведення своєї невинуватості.

Також, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, просить суд взяти до уваги, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення є недоведеним.

У судовому засіданні адвокат Стрезєв А.І. підтвердив правову позицію, що була викладена у відповідних клопотаннях про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку та позицію учасників судового засідання, суд прийшов до наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі непроходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів або відмови в його проходженні, водію має бути запропоновано пройти такий огляд в закладах охорони здоров`я. Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров`я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, а саме відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі. Цей факт підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення:

- серії ААД № 580161 від 22.12.2024, у якому викладена суть адміністративного правопорушення;

- направленням на огляд водія ОСОБА_1 до «Білгород-Дністровська МБпЛ» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.12.2024, яким порушник не скористався, оскільки з направлення вбачається, що огляд не проводився;

- відеозаписом;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (результат огляду не проводився).

ОСОБА_1 керував транспортним засобом про що відсутні заперечення самого ОСОБА_1 або його адвоката за цим фактом, а тому він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд критично ставиться до аргументу захисника щодо того, що ОСОБА_1 не розумів, що йому пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, так як службова особа чітко не вказувала, що необхідно пройти огляд на стан сп`яніння, не пояснила порядок, а саме чи обов`язково це чи ні, які будуть наслідки такої відмови, що правопорушник не розумів та просто цікавився який біоматеріал необхідно здавати: сечу чи кров.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідивши відеозапис, суд дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всі законні вимоги щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 в частині, що стосується складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. Версія викладена у поясненнях, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а просто уточнював якісь нюанси проведення медичного освідування у медзакладі, не підтверджується наявними матеріалами справи, а також спростовується відеозаписом.

Суд констатує, що на запитання працівника поліції чи буде ОСОБА_1 продувати алкотестер Драгер, останній відповідає: «а надо?». На запитання щодо того, чи будуть вони їхати у мед заклад, ОСОБА_1 висловився, що не хоче.

Крім того, судом не встановлено, а ОСОБА_1 та його адвокат не пояснили суду, що він вимагав якихось додаткових роз`яснень йому певних прав або особливостей процедури медичного огляду, але працівниками поліції такі роз`яснення не надалися.

Згідно положень ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У даному випадку поліцейським здійснювався відеозапис технічним засобом.

Вищезазначені докази, досліджені під час судвого розгляду, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Міркування адвоката, що візуальним оглядом загального стану ОСОБА_1 на відеозаписі вбачається «внятна річ» і, що останній досить «внятно» висловлюється при спілкуванні з поліцейським - всі ознаки, що дають підстави стверджувати про відсутність стану алкогольного сп`яніння та відповідність поведінки обстановці, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невнятна річ (вимова).

Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи адвоката про зворотне, а саме, що з відеозапису видно, що у водія відсутні ознаками сп`яніння, а вимова нормальна - є безпідставними та носять суб`єктивний характер.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За положеннями частини 7 вказаної статті у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Отже, за змістом наведених норм особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або є підстави вважати, що вона перебуває у такому стані, відстороняється від керування транспортним засобом. При цьому ч. 7 ст. 266 КУпАП надає можливість передати керування транспортним засобом тій особі, яка уповноважена водієм та має відповідне посвідчення.

Тобто передача керування транспортним засобом іншій особі здійснюється лише за бажанням особи, яка була відсторонена від керування.

Щодо доводів сторони захисту про те, що під час огляду та спілкуванні з працівником поліції не було залучено двох свідків, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків; матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про правотворчу діяльність» Кодекс - це закон, який створений шляхом систематизації норм права, містить загальні засади, на підставі яких комплексно регулює однорідну сферу суспільних відносин, забезпечуючи стабільність правового регулювання.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 19 цього Закону визначено, що закони приймаються на основі Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 4-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України.

Таким чином, під час наявності розбіжностей нормативно-правових актів використовується акт, який має вищу юридичну силу, тобто в даному випадку КУпАП має вищу юридичну силу аніж Інструкція, а тому залучення свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не було обов`язковим.

Оскільки матеріали справи містять відео фіксацію подій, що мали місце 22.12.2024, то залучення двох свідків не вбачалося обов`язком.

Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним і суспільно небезпечним, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення в межах санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

У зв`язку доведенням вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також підлягає стягненню з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 33-35, 130, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно з ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Н.Д.Анісімова