Єдиний унікальний номер судової справи 490/8110/24
Номер провадження 33/812/78/25 Головуючий у місцевому суді: Дірко І.І.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бойченка Г.А.,

представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Костенка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Костенка Сергія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2024 року, якою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №558541, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 04 вересня 2024 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 04 вересня 2024 року о 10 год. 05 хв. в місті Миколаєві на перехресті проспекту Центрального та вулиці 6-ої Слобідської, керуючи транспортним засобом виробника Автоспецпром, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав дороги транспортному засобу автомобілю марки і моделі KIA Forte, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, в результаті чого сталося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріалі збитки. Травмованих немає. Вказаним водій ОСОБА_1 порушив вимоги знаку 2.1, п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із судовим рішенням, 03 лютого 2025 року представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Костенко С.О. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2024 року та постановити у справі нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Також, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Костенко С.О. подав до суду заяву, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді.

В обґрунтування клопотання зазначено, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався без участі ОСОБА_2 , який зранку 20 листопада 2024 року виїхав за межі території України де перебуває і натепер. Про оскаржувану постанову ОСОБА_2 дізнався наприкінці грудня 2024 року з телефонного дзвінка страхової компанії, яка звернулась з регресною вимогою про повернення отриманого страхового відшкодування.

25 грудня 2024 року ОСОБА_2 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Костенком С.О., який, у свою чергу, 25 грудня 2024 року звернувся до районного суду із заявою про надання копії постанови, яку отримав 14 січня 2025 року.

Вперше апеляційну скаргу подано захисником 23 січня 2025 року, проте постановою Миколаївського апеляційного суду 29 січня 2025 року вказану апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з наявними недоліками.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні брав участь представник потерпілого адвокат Костенко С.О., який підтримав доводи, викладені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, та просив її задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бойченко Г.А., в судовому засіданні доводи заяви про поновлення строку не визнали, та просили відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №558541, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 04 вересня 2024 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 04 вересня 2024 року о 10 год. 05 хв. в місті Миколаєві на перехресті проспекту Центрального та вулиці 6-ої Слобідської, керуючи транспортним засобом, виробником якого є ТОВ «Автоспецпром» (автомобіль швидкої медичної допомоги), реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав дороги транспортному засобу автомобілю марки і моделі KIA Forte, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, в результаті чого сталося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріалі збитки. Вказаним водій ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 та п.16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За матеріалами даного провадження та зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що справа розглянута судом першої інстанції 20 листопада 2024 року у відсутність потерпілого ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу, подану вперше представником потерпілого 23 січня 2025 року, постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2025 року повернуто особі, яка її падала, у зв`язку з не долученням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги.

03 лютого 2025 року представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Костенко С.О. повторно подав апеляційну скаргу на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва 20 листопада 2024 року, до якої додано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п.п.22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційної інстанції із апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення (постанови), то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених, у даному випадку, положеннями КУпАП.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене ч.2 ст.294 КУпАП, надає особі, яка бажає оскаржити судове рішення, достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Зі змісту апеляційної скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення представник потерпілого адвокат Костенко С.О. посилається на те, що ОСОБА_2 не був присутнім у судовому засіданні, яке було призначено на 20 листопада 2024 року, оскільки був впевнений в своїй правоті, та в цей день виїжджав за кордон. Про оскаржувану постанову ОСОБА_2 дізнався наприкінці грудня 2024 року від страхової компанії. Копію постанови представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Костенко С.О. отримав лише 14 січня 2025 року.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що потерпілий ОСОБА_2 не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа, а також результатами такого розгляду.

Зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи обізнаність потерпілого ОСОБА_2 про розгляд справи, який був призначений на 20 листопада 2024 року, що не заперечував його представник в судовому засіданні апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення її до суду в межах встановленого КУпАП строку. При цьому, обставини, на які посилається особа, яка подає апеляційну скаргу, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації потерпілим своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи щодо дати отримання копії постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка приймала участь у справі.

Більше того, діюче законодавство передбачає надсилання судом копії постанови про адміністративне правопорушення потерпілому лише за його клопотанням.

За такого, апеляційний суд вважає, що особою, яка подала апеляційну скаргу не надано жодних доказів, що протягом вказаного тривалого строку (більше двох місяців), ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати право на оскарження вищевказаної постанови як особисто, так і скористатись послугами адвоката.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що потерпілий дізнався про судове рішення лише в кінці грудня 2024 року, апеляційний суд не приймає до уваги та звертає увагу на те, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19). Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, протягом тривалого часу, який значно перевищує 10-ти денний строк на оскарження, ОСОБА_2 не скористався своїм правом, не діяв розсудливо та починаючи з 20 листопада 2024 року не цікавився справою або наслідками прийнятого суддею судового рішення, подавши на нього апеляційну скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, та не навівши жодних поважних причин.

Також, варто зауважити, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Втім, апеляційний суд звертає увагу на те, що тривале зволікання скаржника із реалізацією права на апеляційне оскарження не підтверджене доказами, які б розумно виправдовували неможливість звернення з апеляційною скаргою у цій справі у визначений законодавством строк.

За такого, оскільки апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду не містять обґрунтування, як саме зазначені апелянтом обставини унеможливили вчасне оскарження постанови суду, то суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вирішує інші клопотання у справі та не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Отже, відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику потерпілого ОСОБА_2 адвокату Костенку Сергію Олександровичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2024 року, якою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу повернути представнику потерпілого ОСОБА_2 адвокату Костенку Сергію Олександровичу.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова