П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Справа № 608/78/25

Номер провадження3/608/120/2025

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Запорожець Л. М. , розглянувши матеріали, які надійшли від Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 162797 від 28 грудня 2024 року, складеного інспектором СРПП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській обасті старшим лейтенантом поліції Ромашенко Т. В. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП вбачається, що 28.12.2024 року близько 18 години 27 хвилин на вул. В. Великого в м. Чортків Тернопільської області виявлено транспортний засіб «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який в багажному відділенні даного транспортного засобу перевозив нікотиновмісні рідини, що використовуються в електронних сигаретах без марок акцизного податку в кількості 3978 флаконів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Дядик Я.Б. подав суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопоршення не визнає. Вказує, що відповідальність за ч.1 ст. 164-5 КУпАП настає у разі зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів. Як вбачається з протоколу, останній перевозив рідини, що використовуються в електронних сигаретах саме без марок акцизного податку, а не з підробленими чи фальсифікованими. Тобто, рідини, що використовуються в електронних сигаретах не є об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП.

Тобто, диспозиція ч.1 ст. 164-5 КУпАП, за якою він притягується до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність виключно за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів. Поліцейський помилково вважав, що ОСОБА_1 перевозив саме рідини, що використовуються в електронних сигаретах з наступних підстав:

З січня 2021 року вступили в силу норми, які регулюють виробництво і реалізацію рідин для електронних сигарет. На сьогоднішній день, всі рідини, які використовуються в електронних сигаретах обкладаються акцизним податком. Суб`єкти господарювання зобов`язані отримати відповідні ліцензії для виробництва, оптової та роздрібної торгівлі рідинами, які використовуються в електронних сигаретах.

28.12.2024 року ОСОБА_1 перевозив харчові ароматизатори, а не рідини, що використовуються в електронних сигаретах, що вбачається із накладних, долучених до клопотання.

Тому, просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП. Також просить вирішити питання про вилучені речі.

Вивчивши клопотання представника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвоката Дядика Я.Б., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 162797 від 28 грудня 2024 року, складеного інспектором СРПП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській обасті старшим лейтенантом поліції Ромашенко Т. В. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП вбачається, що 28.12.2024 року близько 18 години 27 хвилин на вул. В. Великого в м. Чортків Тернопільської області виявлено транспортний засіб «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який в багажному відділенні даного транспортного засобу перевозив нікотиновмісні рідини, що використовуються в електронних сигаретах без марок акцизного податку в кількості 3978 флаконів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути зроблено на підставі всебічного, пов`язаного та об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідності можливо лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів у Суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази(п.34 рішення у справі Тейксейра де кастор проти Португалії від 09.08.98 року, п.54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009 року)

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та, процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком), як визначено ст.9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 перевозив нікотиновмісні рідини, що використовуються в електронних сигаретах без марок акцизного податку.

Тобто, диспозиція ч.1 ст. 164-5 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність виключно за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів.

До того ж, Законом України №2628Л/Ш від 23.11.2018р. були внесені зміни до КУпАП, відповідно до яких з диспозиції ч.1 ст. 164-5 цього Кодексу виключено такий вид правопорушення як "перевезення (транспортування) тютюнових виробів, на яких немає належним чином розміщених марок акцизного збору".

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідальність за вказаною нормою статті настає коли здійснюється перевезення тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку.

Також, відповідно до пп. 14.1.252 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України тютюнові вироби це сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну.

З правового аналізу вище зазначених норм права вбачається, що відповідальність згідно ч. 1 ст. 164-5 КУпАП настає саме за перевезення чи зберігання алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку. Окрім того, рідини, що використовуються в електронних сигаретах не відносяться до тютюнових виробів.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 перевозив рідини, що використовуються в електронних сигаретах саме без марок акцизного податку, а не з підробленими чи фальсифікованими. Тобто, рідини, що використовуються в електронних сигаретах не є об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП.

З січня 2021 року вступили в силу норми, які регулюють виробництво і реалізацію рідин для електронних сигарет. На сьогоднішній день, всі рідини, які використовуються в електронних сигаретах обкладаються акцизним податком. Суб`єкти господарювання зобов`язані отримати відповідні ліцензії для виробництва, оптової та роздрібної торгівлі рідинами, які використовуються в електронних сигаретах.

П. 14.1.4. ст. 14 ПК України визначено, що акцизний податок це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції);

Відповідно до п. 14.1.145. ПК України, підакцизні товари (продукція) це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД (Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності), на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Згідно абз. 18 п.п. 14.1.212. ПК України, Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України, Рідини, використовувані в електронних сигаретах віднесено до підакцизних товарів.

П.п. 215.3.3-1 п. 215.1 ст. 215 ПК України визначено, що Рідини, що використовуються в електронних сигаретах, що містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях згідно з УКТ ЗЕД позначаються наступними кодами: 2404 12 00 10; 2404 19 90 10; 2404 12 00 90; 2404 19 90 90.

Ст. 1 ЗУ «Про митний тариф України» визначено, що митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України та систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеної на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

З огляду на вище зазначені норми вбачається, що головною підставою для оподаткування товару акцизним податком є відповідність товару (продукції) з кодами УКТ ЗЕД опису: «Рідини, що використовуються в електронних сигаретах».

Ст. 201 ПК України передбачено, що код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг код послуги відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг є обов`язковим реквізитом податкової накладної. Платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право вказувати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг повністю, але не менше чотирьох перших цифри відповідного коду.

Відповідно до п. 11 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та / або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг , а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та / або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів) , цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Згідно видаткових накладних, що долучені до клопотання вбачається, що ОСОБА_1 28.12.2024 року перевозив раніше закуплені ним у підприємців харчові ароматизатори (добавки), нікобустери, гліцерин, які позначені кодами УКТ ЗЕД 3302 10 90 00; 2939 79 10 00; 2905 45 00 00; 1520 00 00 00 (гліцерин код УКТ ЗЕД 2905 45 00 00 (гліцерин); 1520 00 00 00 (гліцерин сирий; гліцеринова вода та гліцериновий луг); ароматизатори (суміші запашних речовин та суміші (включаючи спиртові розчини), одержані на основі однієї або кількох таких речовин, які використовуються як промислова сировина для використання в харчовій промисловості) код УКТ ЗЕД 3302 10 90 00; нікотин і його солі код УКТ ЗЕД 2939 79 00 00), які в подальшому були вилучені поліцейським. Необхідно зазначити, що вище зазначені харчові ароматизатори не є рідиною, що використовується в електронних сигаретах, так як в такому вигляді їх не можливо споживати, однак можуть використовуватись як добавки до рідин, що використовуються в електронних сигаретах для одержання відповідного смаку чи аромату.

Таким чином, 28.12.2024 року ОСОБА_1 перевозив харчові ароматизатори, а не рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

В даному випадку вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення належними та допустимими доказами не доведена.

Таким чином, всупереч вимог ст. 251 КУпАП, посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

З п.1 ст.247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції

ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, виходячи із всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю оцінивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164-5 КУпАП, не доведена, а тому в його діях відсутній склад та сама подія даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Згідно положень ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вирішити питання про долю речових доказів у даній справі про адміністративне правопорушення, а саме: вилучені у ОСОБА_1 речі.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, тому речові докази, а саме речі, які були вилечні у ОСОБА_1 , згідно квитанції № 95 слід повернути власнику.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 245,247,251,252,280,283-285, 294-295Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені у ОСОБА_1 28 грудня 2024 року речі, згідно квитанції № 95 про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення - повернути власнику ОСОБА_1 .

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи №608/78/25.

Постанова набрала законної сили " " ________________ року.

Суддя Л. М. Запорожець

Копію постанови видано " " _______________ року.

Секретар: