ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1839/24Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/817/118/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 12 грудня 2024 року о 01 год. 33 хв. ОСОБА_1 у м. Борщеві по вул. Промисловій, керувала транспортним засобом марки БМВ X5 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатор Алкотестер Драгер- 6810 ARAM 0601, на табло якого висвітлено результат позитивний 0,58 проміле, з результатом водій згідний, проїхати в КНП «Борщівська міська лікарня» відмовилась, чим порушила п. 2.9-а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, суперечить вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що у її діях відсутнє порушення вимог п.2.9 а ПДР України, оскільки оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів.

Також вказує, що суд став на сторону обвинувачення, оскільки самостійно викликав та допитав працівника поліції, який складав протокол та на підставі його показів ухвалив оскаржувану постанову.

Зазначає, що огляд ОСОБА_1 було проведено ще до того, як вона була зупинена працівниками поліції, що підтверджується долученими до матеріалів справи тестом № 1523 та протоколом про адміністративне правопорушення. Крім того, після проведення огляду поліцейський не озвучив на відеозапис результат огляду.

Звертає увагу, що судом не взято до уваги розбіжності в номері тесту озвученому на відео та долученому до матеріалів справи.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний розгляд просить проводити без її участі, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Когут О.В. належним чином повідомлявся апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився.

За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194471 від 12 грудня 2024 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 12 грудня 2024 року о 01 год. 33 хв. у м. Борщеві по вул. Промисловій, керувала транспортним засобом марки БМВ Х5 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатор Алкотестер Драгер- 6810 ARAM 0601, на табло якого висвітлено результат позитивний 0,58 проміле, з результатом водій згідна, проїхати в КНП «Борщівська міська лікарня» відмовилась.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_2 12 грудня 2024 року о 01 год. 33 хв. в м. Борщів, по вул. Промислова, 2, транспортним засобом марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками патрульної поліції під час дії комендантської години.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Наведе вище повністю узгоджується з приписами ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тому, за вказаних обставин, зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка її документів є законними.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про необхідність проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з наявністю у неї ознак алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці; надано їй мундштук, який вона власноручно розкрила, та оголошено номер тесту 1522. Однак, ОСОБА_1 належно не продувала у прилад газоаналізатор Драгер, після чого поліцейський надав їй новий мундштук та оголосив номер тесту 1523, який співпадає з долученою до матеріалів справи роздруківкою тесту (час: 01:42:04).

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6820 ARAM 0601, поліцейський оголосив результат тесту 0,58 проміле та одночасно показав табло приладу ОСОБА_1 і повідомив їй, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння (час: 01:42:48).

Тому, посилання апелянта на розбіжності в номері тесту та не ознайомлення ОСОБА_1 з результатом тесту спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Долучений до протоколу відеозапис дає всі підстави вважати, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився після зупинки зупинки транспортного засобу працівниками поліції, тому апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про розбіжності в часі зупинення транспортного засобу та проведенні огляд на стан сп`яніння.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.9«а» Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та суперечить вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення справ, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції самостійно збирав докази винуватості ОСОБА_1 та без відповідного клопотання, з власної ініціативи викликав як свідка поліцейського ОСОБА_3 і безпідставно врахував його пояснення при доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки виклик поліцейського в даному випадку пов`язаний з необхідністю перевірки судом першої інстанції доводів сторони захисту, викладених у письмових поясненнях і долучених до матеріалів справи, щодо розбіжності в часі зазначеному на роздрукованому тесті № 1523 і протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, пояснення поліцейського, який проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та здійснював оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, за обставин матеріалів провадження, це не новий доказ у справі, а спосіб перевірки наявних доказів, які сторона захисту ставила під сумнів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується не тільки поясненнями поліцейського Чорного Р.М., а й іншими наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, які об`єктивно доповнюють один одного та свідчать про допущене апелянтом порушення вимог Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке , передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя