ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/417/24 Номер провадження 33/814/109/25Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Нагайника М.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та захисника Нагайника Миколи Григоровича на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Диканського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 07.05.2024 близько 16 год. 00 хв. в с. Стасі по вул. Яковенка, 15 Полтавського району, Полтавської області, керувала автомобілем Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу ALKOTESТ на місці зупинки та проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась.

Своїми діями порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Диканського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року та закрити провадження по справі за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною оскільки судом допущені грубі порушення норм матеріального так і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги подані нею, тому виніс незаконне рішення. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який надав пояснення та підтвердив, що він керував транспортним засобом в той день.

Окрім цього було подану апеляційну скаргу захисником ОСОБА_1 адвокатом Нагайник М.Г., в якій останній прохав постанову Диканського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної зазначає, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на медичний огляд та відеозапис із бодікамери не є доказами вини ОСОБА_1 . Стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який під присягою свідка, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідка, надав правдив пояснення в суді і підтвердив те, що він тоді керував автомобілем.

Акцентує увагу, що суд при винесенні рішення, так і працівник поліції, при складанні протоколу на ОСОБА_1 , не мали права посилатися як на належний і допустимий доказ на усні пояснення лише одного свідка та ніякими іншими доказами, об`єктивними не підтверджені.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 07.05.2024 близько 16 год. 00 хв. в с. Стасі по вул. Яковенка, 15 Полтавського району, Полтавської області, ОСОБА_1 керувала автомобілем Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу ALKOTESТ на місці зупинки та проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась. Своїми діями порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07.05.2024 року ААД №679285, відповідно до якого ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5. ПДР України керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.05.2024 року, поясненнями свідка ОСОБА_3 , відеозаписом з бодікамери працівників поліції та іншими доказами по справі, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2.5 ПДР України.

Щодо доводів апеляційних скарг, а саме, що суд при винесенні рішення, так і працівник поліції, при складанні протоколу безпідставно послалися як на належний і допустимий доказ - на усні пояснення лише одного свідка , які та ніякими іншими доказами, об`єктивними не підтверджені, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що матеріали справи містять докази, які є належними та допустимими та достатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки судом першої інстанції були допитані свідок ОСОБА_3 , яка зазначає, що бачила ОСОБА_1 за кермом автомобіля Фольксваген, коли остання припарковувалась біля магазину та бачила саме жінку за кермом, крім того інших осіб в автомобілі не було. Дані пояснення не спростовані стороною захисту та відповідають іншим доказам по справі.

Крім того відповідно до дослідженого відеозапису, який зафіксований на бодікамеру з місця події в судді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводу, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який надав пояснення та підтвердив, що він керував транспортним засобом в той день, апеляційний суд відхиляє даний довід, оскільки судом було вірно встановлено, що покази ОСОБА_2 є способом уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, за своїм змістом не містять достатніх даних, які б підтверджували позицію захисту. В своїх поясненнях ОСОБА_2 не назва ні дати, ні місяця коли керував транспортним засобом, крім того твердження, що керував транспортним засобом «Дядько Микола» ставляться під сумнів, так як останній ОСОБА_2 .

Щодо інших доводів апеляційних скарг, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №679285 від 07.05.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.05.2024 року, письмовими поясненнями свідків та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Нагайника М.Г. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Нагайника Миколи Григоровича залишити без задоволення.

Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин