Справа № 515/61/22
Провадження № 3-в/515/189/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Олійник К. І., розглянувши подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного сектору №2 філії Державної установи «Центра пробації» в Одеській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на якого постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 01 лютого 2022 року за ч. 1 ст. 183-1КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Білгород-Дністровського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Загорняк Т. звернулася до суду із поданням про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку зі закінченням строку давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт відносно ОСОБА_1 .

Вказане подання мотивує тим, що 17 лютого 2022 року на виконання до Білгород-Дністровського районного сектору №2 філії ДУ «Центра пробації» надійшла постанова Татарбунарського районного суду стосовно ОСОБА_1 .

З метою ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення, порушнику надіслано виклик до органу пробації на 24.02.2022 року, за яким останній не з`явився.

Згідно інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації 05.03.2022 року.

Станом на 08 січня 2025 року ОСОБА_1 не має змоги їх відпрацювати, оскільки призваний на військову службу під час загальної мобілізації, введення воєнного стану та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 не ухиляється від виконання від виконання постанови суду, адже 05.03.2022 року направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 та реально їх відбути не має можливості, що в силу об`єктивних причин неможливо виконати постанову суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт.

Крім того, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.02.2024 року, з яким було призначеного стягнення у виді суспільно-корисних, строк стягнення аліментів закінчився 16.12.2023 року, заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням боржником сплачений у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Відтак у діях ОСОБА_1 не біло наміру ухилятися від відбування суспільно-корисних робіт. Посилались на те, що окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Дослідивши матеріали, вважаю подання підлягає задоволенню з таких підстав.

За постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.02.2022, на ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Постанова набрала законної сили та прийнята до виконання.

Як слідує з листа ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 1255/890 від 07.02.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 , 05.03.2022 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації.

Станом на час розгляду подання постанова суду Татарбунарського районного суду від 01.02.2022 не виконана.

Статтею 303 КУпАП встановлена давність виконання постанов про накладення адміністративного стягнення, але не зазначена процедура процесуального вирішення цього питання.

У той же час, наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст.325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

У даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки жодних аргументованих доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання присуджених йому суспільно корисних робіт суду не надано.

Статтею 302 КУпАП визначено підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч.1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду призначеного стягнення. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно з матеріалами справи постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно була звернута до виконання.

Статтею 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 304, 305 КУпАП контроль з правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

В розумінні Європейського суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

Таким чином, за вищевказаних обставин можливо застосувати аналогію закону, а саме ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Крім того, Конституційним Судом України у п.3.4 і.3.6 свого рішення від 11.10.2011 року (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальним та адміністративним протиправним діянням, оскільки вони охоплюються загальними поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільного небезпечним . У цьому рішення Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що за період з часу винесення постанови та набрання її законної сили з 17.02.2022 року до часу розгляду матеріалів подання щодо вирішення питання про давність виконання рішення у суді, тобто дотепер постанова суду про накладення адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт не виконана за обставин, які не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від її виконання, оскільки перебуває на військовій службі в ЗСУ, що унеможливлює виконання постанови суду.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Білгород-Дністровського районного сектору №2 філії Державної установи «Центра пробації» в Одеській області - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, призначеного постановою суду Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.02.2022, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя К. І. Олійник