Справа № 215/1165/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2024 року, близько 12-30, ОСОБА_1 по вул. Олексія Солом`яного, 35 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керуючи автомобілем «Citroen C4» р/н НОМЕР_1 , скоїла дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишила місце ДТП.

ОСОБА_1 з`явилася до суду, визнала, що залишила місце ДТП, але щоб доставити дитину, яка постраждала в ДТП до лікарні, що відповідає підпункту ґ пункту 2.10 ПДР.

Суддя, заслухавшиОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 239938 від 06.02.2025 (а.с. 1), пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с. 4, 5, 7, 8), довідку, згідно якої ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 9), приходить до висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

У справі «Ушакова проти України» (рішення від 18.06.2015 р., заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Так, згідно до п. 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Із пояснень як ОСОБА_1 в суді, так і доданих до протоколу, а також пояснень ОСОБА_2 матері малолітньої дитини ОСОБА_3 , слідує, що ОСОБА_1 частково дотрималася вимог вказаних у п. 2.10 ПДР України, так як не викликала бригаду швидкої допомоги, а самостійно відвезла дитину разом із її матір`ю до лікарні, де в цей час її і знайшли працівники поліції.

Тому, враховуючи вказане та те, що ОСОБА_1 своїми діями не завдала значних збитків державним, суспільним інтересам, громадянам, скоєне неюм правопорушення не становить великої суспільної шкідливості.

На підставі вищого, керуючись ст. ст. 22, 122-4, 279, 280 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП провадженням закрити, за малозначністю скоєного правопорушення, звільнивши її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Постанова суду може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського Апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: