Провадження № 3/953/204/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Глос М. Л., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

07.12.2024 року о 16 год. 30 хв. в м. Харкові по пров. Леоніда Глібова, 48А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи. Водій від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). За аналогічні правопорушення ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності більш як двічі протягом року.

Правопорушник неодноразово викликався у судове засідання за визначеною законом процедурою із завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи. Судові виклики направлялися йому у формі смс-повідомлень на номер телефону, вказаний ОСОБА_1 під час документування правопорушення. Проте до суду правопорушник не з`явився, причин неприбуття не повідомив, з жодними заявами або клопотаннями до суду не звертався.

За таких обставин, вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить із того, що одним з елементів гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права людини на справедливий судовий розгляд є здійснення судового провадження упродовж розумного строку.

Це право кореспондується з обов`язками осіб, що беруть участь у справі, добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати передбачених законом заходів для скорочення тривалості судового провадження. З огляду на зазначене, відповідно до орієнтирів застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), сформованих практикою ЄСПЛ, коли поведінка учасників судового процесу свідчить про умисний характер їх дій, спрямований на невиправдане затягування провадження чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, у тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо зволікання може зашкодити справі чи іншим учасникам судового процесу (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07.07.1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain")).

З огляду на зазначене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст. 268 КУпАП у справах даної категорії не є обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись зазначеними вимогами закону, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду на такий стан беззаперечно підтверджуються даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 190945 від 07.12.2024 року; відеозапису з бодікамери поліцейського; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня»; рапорта інспектора УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта Чуприни А.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 розділу І вищезазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), зокрема, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість ходи, мови чи підвищена рухливість; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наведеними вище письмовими доказами задокументовано виявлення уповноваженою службовою особою органу поліції у водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем визначених Інструкцією ознак наркотичного сп`яніння, пропозицію пройти огляд на такий стан у встановленому законом порядку і відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження повторності вчиненого правопорушення до матеріалів справи долучено довідку інспектора поліції про повторність, а також копії судових рішень: постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.04.2024 року у справі № 643/2386/24 (провадження № 3/643/1410/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП і постанови Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2024 року у справі № 953/1952/24 (провадження № 3/953/974/24) про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області постановою від 12.06.2024 року у справі № 175/3313/24 (провадження № 3/175/1703/24) притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Київський районний суд м. Харкова постановою від 12.11.2024 року у справі № 953/8950/24 (провадження № 3/953/2682/24) наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП

Виходячи з наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_1 , котрий керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на такий стан в установленому законом порядку і більш як двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні дії, за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Передбачених ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, суд за результатами розгляду справи не встановив.

У пункті 2 ст. 35 цього кодексу законодавець відносить до обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Проте зазначена обставина є елементом об`єктивної сторони кваліфікованого складу проступку, поставленого ОСОБА_1 за провину, а тому не може повторно враховуватися ще і як така, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, суд за результатами розгляду справи не встановив.

Та обставина, що ОСОБА_1 не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія, не перешкоджає застосуванню щодо нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП як обов`язкове, з огляду на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, сформульовану у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23).

У цій постанові Об`єднана палата виснувала, що юридична природа покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд, унаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою запобігання спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

У контексті наведеного Об?єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому превентивна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у цьому разі набуває особливого значення.

Отже, суд вправі, а в окремих випадках зобов`язаний застосувати відповідне покарання (стягнення) незалежно від того, чи мала особа на момент вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Разом із тим, стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, передбачене санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП, не можуть бути застосоване щодо ОСОБА_1 , оскільки відповідно до довідки Управління патрульної поліції у Харківській області автомобіль ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності іншій особі ОСОБА_2 . За таких обставин вилучення його у законного власника особи, питання про юридичну відповідальність якої у даній справі не вирішується, становило б порушення права людини на мирне володіння своїм майном (приватною власністю), гарантованого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий, передбачений частиною другою цієї статті, тобто бути більшим за десять років.

На час вчинення ОСОБА_1 правопорушень, за які він притягується до відповідальності у цій справі, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами постановами:

-Московського районного суду м. Харкова від 30.04.2024 року у справі № 643/2386/24 (провадження № 3/643/1410/24) за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП на строк 5 років;

-Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2024 року у справі № 953/1952/24 (провадження № 3/953/974/24) за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП на строк 7 років;

-Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2024 року у справі № 175/3313/24 (провадження № 3/175/1703/24) за ч. 1 ст. 130 КУпАП на строк 1 рік.

Київський районний суд м. Харкова постановою від 12.11.2024 року за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 7 років, на підставі ч. 3 ст. 30 зазначеного Кодексу частково приєднав невідбуті стягнення цього виду за постановами судів від 30.04.2024 року, 14.05.2024 року та 12.06.2024 року й остаточно визначив стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 15 років.

Станом на 07.12.2024 року ОСОБА_1 не відбув зазначене вище стягнення за постановою від 12.11.2024 року і знову вчинив аналогічне правопорушення, за яке суд накладає на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Виходячи з наведеного, керуючись ч. 3 ст. 30 КУпАП, суд до стягнення зазначеного виду, застосовного у цій справі, частково приєднує невідбуте стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою від 12.11.2024 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 33, 36, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, 248, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення до адміністративного стягнення, застосованого у цій справі, частково приєднати невідбуте стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2024 року у справі № 953/8950/24 (провадження № 3/953/2682/24) й остаточно визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 18 (вісімнадцять) років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у розмірі 51 000 грн. у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 102 000 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження з дня прийняття остаточного рішення за результатами апеляційного перегляду, якщо постанову не було скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос