ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4092/24 Номер провадження 33/814/203/25Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Теслі М.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14.09.2024 року о 17 год. 01 хв. в Полтавському районі с. Микільське вул. Центральна, 31, керуючи т/з ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , керував т/з будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року постанова ч. 4 ст. 126 КУпАП БАД 496319 від 02.03.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24.10.2024 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанову суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухвалена підставі не повного дослідження доказів у справі, з безпідставним відхиленням моїх доводів про вчинення даного адміністративного правопорушення, за повного та неправильного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що матеріали справи фактично не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт зупинки транспортного засобу саме під керуванням ОСОБА_1 та факт повторності його дій.

Акцентує увагу, що суд першої інстанції посилається на відеозапис доданий до матеріалів справи, проте з цього відеозапису не вбачається факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що копію постанови не отримував, з змістом постанови суду не був ознайомлений, зазначає, що фактично ознайомився з змістом постанови лише 22.11.2024 року.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 775689 від 14.09.2024 вбачається, що 14.09.2024 року о 17 год. 01 хв. в Полтавському районі с. Микільське вул. Центральна, 31, водій ОСОБА_1 керуючи т/з ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , керував т/з особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року постанова ч. 4 ст. 126 КУпАП БАД 496319 від 02.03.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №775689; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №775665 за ч. 2 ст. 130 КУпАП; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №496319 від 02.03.2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; відеозаписом з якого було чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції в цілому погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. «а» п.2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначені вимоги перекликаються з положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII вiд 30.06.1993 року.

Згідно ч.5статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Щодо доводів апеляційного скарги, а саме, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, суд відхиляє дані доводи виходи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №775689; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №775665 за ч. 2 ст. 130 КУпАП; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №496319 від 02.03.2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та іншими доказами.

Із долученого до матеріалів відеозапису, вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , крім того зафіксовано, як останній виходить із-за керма вище вказаного транспортного (хронологічний відрізок 17:01:22 триває далі). Вказаний факт також підтверджується в сукупності поясненнями та діями ОСОБА_1 зафіксованими відеозаписом.

Тому довід апеляційної скарги, щодо того, що із зібраних доказів не вбачається підтвердження факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє.

Відповідно до п. 20 Постанови КМУ № 340 від 8 травня 1993 року «про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» «Позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства» вбачається:

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, протягом трьох робочих днів із моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, зазначеної в цьому рішенні. Доступ до судових рішень за умов технічної реалізації може забезпечуватися шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень і Єдиним державним реєстром МВС.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 .

Доводи адвоката Теслі М.Г., що суд безпідставно вжив дій до збирання доказів, та внаслідок вказаних дій зібрані докази є недопустимими, не приймаються судом, оскільки є безпідставними.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як, вбачається з матеріалів справи суд апеляційної інстанції, дій щодо зібрання нових доказів по справі не вживав, а лише з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи, вчинив перевірку даних, по доказах які долучені до справи органом, яким складено протокол.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин