Справа № 156/126/25
Провадження № 3/156/188/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М. О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце роботи інше (згідно даних протоколу) ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисник ОСОБА_1 адвокат Жуковський В. В. (у режимі відеоконференції),

поліцейський ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, капрал поліції Петровська Ю. М.,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 10, 63 Конституції України, особам роз`яснено,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 230158 від 25.01.2025 року, 09.05.2023 року о 15:50 год. на автодорозі Т-03-05 поблизу с. Нова Лішня, рухаючись в напрямку м. Нововолинськ, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки BMW 730D, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр обгону автомобіля Cherry sqr7130s21, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалася попереду в попутному напрямку та здійснювала поворот ліворуч у с. Нова Лішня, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався у безпечності маневру, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.14.6-а, п. 12.6-г, п. 12.9-б, п.12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, ствердив, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений не коректно, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що саме дії іншого водія є у причинно-наслідковому зв"язку з ДТП, що мала місце 09.05.2023.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Жуковський В.В. підтримав позицію ОСОБА_1 , ствердив, що у матеріалах справи не має доказів, що саме ОСОБА_1 порушив ПДР, що призвело до ДТП. Просив суд провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Капрал поліцї ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що вона складала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Однак зазначила, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, в неї була в розпорядженні лише постанова слідчого від 23.12.2024 ОСОБА_4 про виділення матеріалів із кримінального провадження та направлення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності та схема ДТП від 09.05.2023 року. Висновок експерта від 26.09.2024 їй не надавався, також не знала, що щодо іншого водія за фактом цього ДТП складено обвинувальний акт та справу направлено до суду. Ствердила, що якщо б їй було відомо про ці обставини, то не складала б протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1

ІІІ. Джерела права та застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає, що за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Частина 8 ст. 38 КУпАП передбачає, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи та його висновок

Окрім протоколу серії ЕПР 1 № 230158 від 25.01.2025 року, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні:

- постанова від 23.12.2024 року слідчого СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Цюпки А.А. про виділення матеріалів із кримінального провадження та направлення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Слідчий постановив виділити матеріали із кримінального провадження №0000365 від 10.05.2023 року за ч. 2 ст. 286 КК України по факту порушення ПДР ОСОБА_1 та направити їх для притягнення останнього до адміністративної відповідальності;

- копії виділених матеріалів із кримінального провадження №0000365 від 10.05.2023, а саме: протокол огляду від 09.05.2023 року місця події; копія плану схеми ДТП за участю ОСОБА_1 ; копія протоколу допиту свідка від 05.09.2023 року; копія висновку експерта від 26.09.2024 за № 2181-Е за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 09.05.2023 року о 15:50 год. на автодорозі Т-03-05 поблизу с. Нова Лішня, мала місце ДТП за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби водіїв отримали механічні пошкодження та пасажир отримав тілесні ушкодження.

За фактом ДТП, слідчим СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000365 від 10.05.2023 року.

23.12.2024 року слідчий СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області А. Цюпка постановив виділити матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000365 від 10.05.2023 року по факту порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_1 Начальнику ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області направити матеріали для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по факту порушень ПДР.

Із висновку експерта від 26.09.2024 року № 2181-Е вбачається, що з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля CHERY моделі «SQR7130S21», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 вимогам дорожньої розмітки 1.1 та п.10.1, 14.3 ПДР, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наведене вище, уповноваженою особою не було надано суду належних та допустимих доказів, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_1 знаходиться в причинному зв"язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.05.2023 року. Суд звертає увагу, що відповідальність за статтею 124 КУпАП настає лише в тому випадку, якщо порушення ПДР спричинило пошкодження транспортних засобів. В даному випадку внаслідок ДТП особа отримала тілесні ушкодження, за фактом ДТП проводилось досудове розслідування та складено обвинувальний акт за ч.2 ст.286 КК України щодо іншого водія, дії якого на думку слідства призвели до ДТП, обвинувальний акт перебуває в провадженні суду, де ОСОБА_6 значиться як свідок.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в законодавчих актах України, зокрема, в КПК України, в ст. 17 якого зазначається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 ст. 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення докази, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 230158 від 25.01.2024 року, на даний час не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Суддя М. О. Федечко