Справа № 481/2061/24
Провадж.№ 3/481/7/2025
П О С Т А Н О В А

іменем У К Р А Ї Н И

24.02.2025 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., за участі секретаря с/з Канівець О.І., розглянувши в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає АДРЕСА_1 , не працює,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 08.12.2024 року відносно ОСОБА_1 інспектором СРПП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Мірошніченком С.А., складено протокол серії ВАД № 148243 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, про те, що 08.12.2024 року близько 17:30 год. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно ображала грубою нецензурною лайкою свою матір, ОСОБА_2 , чим могла завдати останній психологічної шкоди, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

В судове засідання особа, яку притягують до відповідальності ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до таких не відносяться, тому суддя, приймаючи постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності за його відсутності, не порушив його право на захист, оскільки вжив усіх заходів по повідомленню останньої про час та місце розгляду справи та надані достатнього часу для залучення до участі у розгляді справи його захисника.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Виходячи з наведеного формулювання ознак домашнього насильства, обов`язковими ознаками цього правопорушення є, по-перше, вчинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, а по-друге, наявність наслідку таких дій: можливість завдання чи завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, із аналізу вищевказаних норм також слідує, що під домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

У ході розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, форму оцінки ризиків, ТЗП стосовно кривдника, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зокрема згідно пояснень ОСОБА_1 остання дійсно вчинила сварку з ОСОБА_2 під час якої висловлювалася нецензурною лайкою, після чого сама викликала працівників поліції. Зазначені пояснення повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких її донька ОСОБА_1 дійсно вчинила сварку з потерпілою, під час якої висловлювалася нецензурною лайкою, після чого сама донька і викликала працівників поліції. Будь-яких пояснень з боку ОСОБА_2 щодо завдання чи можливості завдання потерпілій шкоди матеріали справи не містять

Слід також зазначити, що заборонні приписи самі по собі не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, оскільки є заходами забезпечення, що застосовуються до особи з ініціативи потерпілої сторони або за ініціативою поліції.

Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній родити та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків тим, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди, відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Разом з тим, належні, допустимі та достатні докази вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 в справі відсутні, а сама по собі сварка побутового характеру з боку ОСОБА_1 з застосуванням нецензурної лайки, не є домашнім насильством, про яке йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, та не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про не доведення перед судом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, відносно якої її винесено, потерпілою.

Суддя