Провадження № 3/193/7/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 лютого 2025 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., за участі: секретаря судового засідання Губи О.А., захисника Мудраченка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Щорск Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , працюючого водієм ФОП " ОСОБА_2 " м. Дніпро, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як видно з протоколу, серії ЕПР1 №148208, про адміністративне правопорушення, складеного 11.09.2024 інспектором 3 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області рядовим поліції Євчиним Б.С. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 11.10.2024 о 14:32 год., водій ОСОБА_1 керував на автодорозі Н-11 Миколаїв Дніпро, неподалік с. Любимівка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, транспортним засобом - вантажівкою «DAF XF 95.480», н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, почервоніння обличчя, порушення мовлення), та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

У попередньому судовому засіданні, що мало місце 06.11.2024, присутній ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушенні не визнав та пояснив, що того дня він їхав за кермом вантажівки ДАФ з червоною кабіною до м. Кривого Рогу. Дорогою він побачив на узбіччі знайому вантажівку і її водія ОСОБА_3 та зупинився біля нього. Через 5 хвилин під`їхала поліція і стала звинувачувати його згаданого колегу, що він на дорозі когось «підрізав» та стали складати відносно останнього адміністративні матеріали. Безпосередньо йому ( ОСОБА_1 ) працівники поліції жодних звинувачень не висловлювали. Пояснив, що вживав алкогольні напої вчора, але відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, бо на момент приїзду працівників поліції вони його не зупиняли і він транспортним засобом вже не керував. Ні до їхнього приїзду, ні після він жодних правопорушень не вчиняв.

Захисник Мудраченко В.М., посилаючись на відсутність з боку водія ОСОБА_1 будь-яких порушень ПДР, що давало б право на його зупинку та затримання, відсутності самого факту зупинки транспортного засобу, порушення працівником поліції підсудності розгляду цієї справи у зв`язку з невірним зазначенням місця вчинення правопорушення, просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, допитавши працівника поліції, що складав протокол, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки поліцейським під час фіксації процедури огляду використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису,саме такі докази-відеозаписи-є допустимими доказами, на підставі яких суд перевіряє відповідність вимогам закону процедури огляду водія на стан сп`яніння.

Працівниками поліції на підтвердження винності у вчиненні адміністративного правопорушення був складений протокол серії ЕПР1 № 148208 від 11.10.2024, зі змісту якого вбачається, що обставини адміністративного правопорушення були зафіксовані на портативні нагрудні відеореєстратори №475250 та 475238.

Дослідивши зазначені відеозаписи, судом встановлено, що на початку відео у файлі «clip-0» працівників поліції зупинив водій автомобіля «Газель» ОСОБА_4 , який повідомив, що фура білого кольору кабіни «підрізала» його на дорозі, унаслідок чого він ледь не злетів з траси. На 14:06:45, 14:07:30 год. цього відео, коли працівник поліції разом з згаданим свідком підійшли до червоного кольору кабіни вантажівки та відкрили її двері, свідок відразу упізнав серед двох чоловік саме того водія ( ОСОБА_3 ), який за кермом вантажівки з білою кабіною створив аварійну ситуацію на дорозі.

Але працівник поліції, з незрозумілих причин, висловив вимогу про те, щоб не тільки водій ОСОБА_3 , а й ОСОБА_1 надав йому посвідчення водія. Після чого працівники поліції, виявивши у водія вантажівки з білою кабіною ( ОСОБА_3 ), ознаки алкогольного сп`яніння, стали оформлювати відносно нього адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про те, з яких причин за увесь час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , був також затриманий інший водій вантажівки, ОСОБА_1 , працівник поліції не повідомляв. При цьому працівник поліції не проводив з ним жодних дій по факту складання протоколу відносно ОСОБА_3 , зокрема письмові пояснення, як видно за матеріалів справи, у ОСОБА_1 він не відбирав, посвідчення водія йому не повертав й заборонив йому покидати місце зупинки, про причини таких дій поліцейський ОСОБА_1 також не повідомив.

Зокрема, на відеофайлі «clip-2» о 14:35 працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , коли останній запустив двигун та розпочав рух на кілька метрів уперед: «стійте і нікуди не «уїжайте»! Поїдете - буде Вам біда». Тобто поліцейський, якщо навіть і бачив ознаки алкогольного сп`яніння у цього водія, діяв не запобігання вчинення правопорушення, оскільки не повідомив через які саме причини йому не варто залишати місце зупинки і що йому взагалі рух заборонено. Тому коли водій ОСОБА_1 проїхав вантажівкою кілька метрів уперед, не для того щоб покинути місце зупинки і поїхати геть, а для того щоб вирівняти вантажівку то поліцейський навіть не намагався його зупинити, а продовжив спілкуватися з іншими працівниками поліції та свідками. І підійшов до цього водія не відразу, а більш ніж за 20 хв. та повідомив, що мовляв він декілька хвилин тому здійснив рух транспортним засобом маючи ознаки алкогольного сп`яніння («clip-2» о 14:56).

Проаналізувавши вищенаведене суд вважає, що працівники поліції діяли не на усунення та припинення майбутнього правопорушення ОСОБА_1 , а навпаки на вчинення дій з метою вчинення останнім адміністративного правопорушення та складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підозрюючи, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, останні від керування транспортним засобом його не відсторонювали, здійснювати рух не забороняли, лише повідомили, щоб він не залишав місце події, причини цих дій не повідомляли, а коли він здійснив рух на кілька метрів не зупиняли, тим самим, на переконання суду, штучно створили умови для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами.

Таким чином, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Доводи захисника про порушення працівником поліції підсудності розгляду цієї справи у зв`язку з невірним зазначенням місця вчинення правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки ні відео, додане працівниками поліції, ні складені ними адміністративні матеріали, жодним чином не свідчать про це.

Так, захисник не надав переконливих доказів, що події відбувалися (місце вчинення правопорушення) саме в межах колишнього Криничанського району Дніпропетровської області, тоді як у протоколі, так і у рапорті, складених поліцейськими, чітко зазначено, що події відбувалися саме поблизу с. Любимівка, що розташованого у межах колишнього Софіївського району Дніпропетровської області, на 28 км. автодороги Н-11.

До того ж варто зауважити, що у разі неможливості чітко визначити межі району, на території якого було скоєно правопорушення, саме працівник поліції, у зв`язку з його дискреційними повноваження, визначає суд, який буде розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити за відсутності події та складу цього правопорушення.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Томинець