Справа № 466/9219/24 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Провадження № 33/811/171/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Дяківа Володимира Богдановича на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року виправлено описку, допущену в постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2024 по справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, постановлено вважати правильною дату винесення постанови - «24 жовтня 2024 року».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 01 вересня 2024 року о 03:20 год. у м. Львові, вул. Малоголосківська, 8А, керував транспортним засобом марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат позитивний, чим порушив п. 2.10є. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, Дяків В.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції змінити, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.

Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, оскільки про результат розгляду справи він дізнався 31 грудня 2024 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що сторона захисту була позбавлена можливості надати пояснення по справі, жодних повідомлень про призначення судового засідання на 24 жовтня 2024 року - не отримувала.

Наголошує, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, на місці події оговорив себе, в матеріалах справи відсутні докази адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

20 лютого 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява адвоката Дяківа В.Б., в якій він просить проводити розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 21 лютого 2025 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Дяківа В.Б., який просив проводити розгляд справи у його відсутності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Дяківа В.Б.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_4 участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 31 грудня 2024 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Частиною 4 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.10 Є ПРДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №120943 від 1 вересня 2024 року (а.с. 1), з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5» з д.н.з. НОМЕР_1 та після ДТП за його участі вживав алкогольні напої;

-результатом приладу «Drager7510» (а.с. 2) з якого встановлено, що огляд було проведено о 4 год. 48 хв., 1 вересня 2024 року, результат 2 проміле, з результатом ОСОБА_1 ознайомлений;

-рапортом працівника поліції (а.с.4) з якого вбачається, що після прибуття на місце події, працівниками поліції виявлено автомобіль «BMW X5» з д.н.з. НОМЕР_1 з пошкодженою передньою частиною кузова та транспортний засіб «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 , у якого була пошкоджена задня частина кузова. Неподалік від місця ДТП було виявлено водія транспортного засобу «BMW X5» з д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який після ДТП до приїзду працівників поліції вжив алкоголь;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці), результат 2 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;

-поясненнями водія ОСОБА_1 від 1 вересня 2024 року (а.с. 6), з яких вбачається, що він вчинив ДТП, після чого вживав алкоголь;

-поясненнями ОСОБА_5 від 1 вересня 2024 року (а.с. 7), з яких встановлено, що в його транспортний засіб «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 , врізався автомобіль BMW X5» з д.н.з. НОМЕР_1 ;

-копіє протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№120942 від 1 вересня 2024 року (а.с. 8) відповідно до якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , не стежив за дорожньою обстановочкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 ;

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, опитування ОСОБА_1 , який спершу заперечував, що керував транспортним засобом, після чого зазначив, що вживав алкоголь після ДТП, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Патрульні надали водію герметично запаковану трубочку, перевірили прилад «Драгер» (прилад чистий), результат огляду 2 проміле, з результатом водій погодився, відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Працівниками поліції ознайомлено водія з протоколом про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта, що сторона захисту була позбавлена можливості надати пояснення по справі, жодних повідомлень про призначення судового засідання на 24 жовтня 2024 року не отримувала, апеляційний суд розцінює критично, оскільки сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було скеровано судову повістку, якою його повідомлено, що розгляд справи призначено на 24 жовтня 2024 року (а.с. 19), відповідно до довідки про доставку «sms» 15 жовтня 2024 року о 16 год. 13 хв. зазначена повістка була одержана ОСОБА_1 за його номером телефону ( НОМЕР_3 ) (а.с. 20), у зв`язку із чим він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що судові засідання у даній справі призначалися судом першої інстанції на 25 вересня 2024 року та 11 жовтня 2024 року, разом із тим були відкладені у зв`язку із клопотанням адвоката Дяківа В.Б.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, на місці події оговорив себе, а в матеріалах справи відсутні докази адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водій неодноразово повідомляв працівникам поліції на місці події, що вживав алкоголь після ДТП, дана інформація, підтверджується доказами описаними вище за текстом.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Дяківа В.Б. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Дяківу Володимиру Богдановичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Дяківа Володимира Богдановича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.