Справа № 463/1157/25
Провадження № 3/463/393/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., розглянувши об`єднані в одне провадження матеріали справи, які надійшли від заступника начальника Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.3 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09 грудня 2024 року близько 14 год. 31 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Є Таке», за адресою: м.Львів, вул.Личаківська,152, повторно протягом року, таємно, шляхом вільного доступу, викрав товар на загальну суму 248,82 гривень без ПДВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.51 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 11 грудня 2024 року близько 08 год. 15 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Є Таке», за адресою: м.Львів, вул.Личаківська,152, повторно протягом року, таємно, шляхом вільного доступу, викрав товар на загальну суму 247,74 гривень без ПДВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.51 КУпАП.

Оскільки правопорушення, відповідальність за які передбачена, ч.3 ст.51 КУпАП одночасно вчинено однією особою, з метою дотримання вимог ч.2 ст.36 КУпАП в частині накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, приходжу до висновку, що такі справи слід об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер № 463/1157/25.

Судом були прийняті заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання, однак останній повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, у протоколах в графах «пояснення особи» ОСОБА_1 вказав, що свою вину у вчиненні даних правопорушення визнає, просить суд справи розглядати у його відсутності та суворо не карати.

Відповідно до ст.268 КпАП України у разі відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за можливим розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.51 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Дія, передбаченачастиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, кваліфікується за ч.2 ст.51 КУпАП.

Частина 3 ст.51 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 390168 від 15.01.2025 року; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 390169 від 15.01.2025 року; заяви про вжиття заходів до особи, яка скоїла крадіжку, письмові пояснення, рапорти працівників поліції, довідку про вартість майна; постанову Галицького районного суду м.Львова від 23.02.2024 року та інші матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи особу винного, вважаю, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП), необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.40-1, ч.3 ст.51, ст.ст.268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня) визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.51 КУпАП та з врахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 350 (трьохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950,0 гривень (п`ять тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійки) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня) в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.