24.02.2025 Провадження по справі № 3/940/36/25
Справа № 940/28/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2025 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Самсоненко Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200673 від 20.12.2024 вбачається, що 20.12.2024 року о 00 годин 17 хвилин в м. Тетіїв по вул. Робітнича, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився.

Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Неживок І.В. з`явилися, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечили. ОСОБА_1 пояснив, що не керував даним транспортним засобом і в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування транспортним засобом саме ним. Наявний в матеріалах справи відеозапис із портативних пристроїв відеофіксації працівників поліції не містить фіксації керування ним транспортним засобом.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Неживок І.В. заявили клопотання про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , який перебував на місці подій та володіє інформацією про обставини справи.

За твердженнями ОСОБА_1 та його представника, оскільки ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, то він не мав обов`язку проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що він перебував на місці події та був зафіксований портативними пристроями відеофіксації працівників поліції. Вказав, що саме він, а не ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_2 , і даний транспортний засіб на праві власності належить його дружині. Разом з тим зазначив, що він злякався та втік із автомобіля, оскільки була комендантська година, а потім повернувся до автомобіля.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 20.12.2024 у складі екіпажу патрульної поліції на вул. Робітнича в м. Тетіїв виявила автомобіль ВАЗ 21103, який не реагував на сигнали зупинки. У подальшому автомобіль зупинився, і водій автомобіля почав тікати, однак працівники поліції ідентифікували напрям втечі - в сторону розміщення приватних городів мешканців. У подальшому працівниками поліції було під час огляду городів виявлено ОСОБА_1 . Останній на місці події висловлював різні суперечливі версії його перебування в цьому місці. Йому роз`яснено права, запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та роз`яснено наслідки не проходження такого огляду. ОСОБА_1 від проходження огляду як на місці із застосуванням приладу драгер, так і в медичному закладі, відмовився. Оскільки в працівників екіпажу поліції в аспекті наявних обставин та обстановки не було сумнівів щодо винуватості саме ОСОБА_1 , зокрема, що він здійснював керування транспортним засобом, на нього було складено адміністративний протокол. Позицію ОСОБА_1 та його представника вважає такою, що спрямована на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Всебічно та повно вивчивши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши аргументи сторін, проаналізувавши показання свідків, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами за стандартом «поза розумним сумнівом», з урахуванням такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із частиною першою статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом фіксації місця події; рапортом працівників поліції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на проходження медичного огляду, показаннями свідка ОСОБА_3 .

Твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та її представника адвоката Неживка І.В. про те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відповідає дійсним обставинам, спростовуються наявними у справі матеріалами.

Зокрема, із відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що автомобіль рухався по м. Тетіїв та не реагував на сигнали зупинки поліцейських. Після певного періоду слідування екіпажу поліції за транспортним засобом водію вдалося відірватися від екіпажу поліції на незначну відстань, та зупинити транспортний засіб. Після зупинки транспортного засобу водій цей транспортний засіб полишив.

Як вбачається із відеозапису, працівниками поліції ідентифіковано напрям втечі водія приватні городи. Цей напрям обговорювався працівниками поліції, що чітко зафіксовано на відеозаписі, і що логічно узгоджується із тими показаннями щодо ідентифікації водія, які надано під час допиту працівника поліції в якості свідка.

Суд окремо зауважує, що як видно із відеозапису та підтверджено працівником поліції в ході допиту, екіпажом ідентифіковано втечу із транспортного засобу саме однієї особи, а не кількох. У подальшому, після виходу працівників поліції з службового автомобіля та їх слідування в напряму, в якому вирушив водій, виявлено ОСОБА_1 , який висловлював різні пояснення факту свого перебування на місці подій, однак в цілому визнав факт перебування в машині, стверджуючи що він не керував автомобілем.

У подальшому, з іншого напряму, аніж того, який був ідентифікований як напрям залишення водієм транспортного засобу, з`явилася група з двох осіб, одним із яких є чоловік, якого водій ОСОБА_1 називає «другом ОСОБА_4 » і який за твердженнями ОСОБА_1 керував транспортним засобом, проте цей чоловік «друг Вова» спочатку ствердив, що він перебував за кермом, а потім неодноразово заперечував факт керування автомобілем: «Я не був за кермом», нащо ОСОБА_1 висловився: «Вова нащо мене підставляєш». Зокрема, на запитання працівника поліції «друг ОСОБА_5 » повідомив, що «особисто я не був за кермом і хотів його виручити» (00 год. 36 хв. 20 с. по 00 год. 36 хв. 40 с. відеозапису на Б/K Motorola 476766 (clip 0) ).

Під час подальшого спілкування із працівниками поліції «друг ОСОБА_5 » повідомляв, що взагалі не знає, хто був за кермом. Також під кінець спілкування з працівниками поліції, водій ОСОБА_1 сказав, що ОСОБА_6 («друга ОСОБА_7 ») перший раз бачить.

Оцінюючи події, зафіксовані на відеозаписі з портативних реєстраторів, суд також зауважує, що відеозаписом зафіксовано поведінку ОСОБА_1 , яка не відповідає його версії подій та свідчить про непослідовність та суперечливість його позиції.

Так, на відеозаписі (00:16:20 відеозапису на Б/K Motorola 476766 (clip 0)) ОСОБА_1 почав стверджувати про свою непричетність до керування транспортним засобом ще до того моменту, як працівники поліції встигли озвучити навіть причину свого звернення до нього, що свідчить про свідомий характер дій останнього, спрямований на уникнення відповідальності. На відеозаписі (00 год.16 хв. 20 с. по 00 год. 17 хв. 00 с. відеозапису на Б/K НОМЕР_3 (clip 0)) ОСОБА_1 стверджував про те, що взагалі не знаходився в автомобілі і йшов до дому від друзів, хоча в подальшому визнав факт перебування в автомобілі, однак стверджував, що не керував цим транспортним засобом (00 год. 20 хв. 57 с. по 00 год. 24 хв. 30 с. відеозапису на Б/K НОМЕР_3 (clip 0)). Також, як вбачається з відеозапису з Б/К НОМЕР_3 (00 год. 37 хв. 00 с. по 00 год. 38 хв. 00 с.) ОСОБА_1 звертався до «друга Вови» та свідка ОСОБА_2 з проханням «можна казать, що я не був за кермом». На думку суду, цією фразою ОСОБА_1 фактично визнав факт керування ним транспортним засобом. Тобто версія подій ОСОБА_1 початково є суперечливою та нещирою, що дає суду підстави сприймати її критично.

Суд зауважує, що залишення транспортного засобу є доволі поширеним у судовій практиці прийомом намагання уникнення водієм відповідальності за ст. 130 КУпАП.

На думку суду, застосування такого прийому хоча й певною мірою здатне ускладнити ідентифікацію особи, однак не може бути підставою для звільнення від відповідальності. Суд повинен ретельно дослідити всю сукупність доказів, і за результатами аналізу та співставлення цієї сукупності дійти об`єктивного висновку про те, чи дійсно мав місце факт керування транспортним засобом певною особою.

Аналіз наявних у справі доказів, зокрема відеозапису та показань свідка ОСОБА_3 , зокрема й поведінка ОСОБА_1 на місці події, що виразилася в спробі залишення транспортного засобу, звертанні до «друга Вови» із проханнями підтвердити, що саме він керував транспортним засобом, висловленні різних версій подій, ненаданні ОСОБА_1 письмових пояснень до протоколу із вказівкою на те, хто саме керував транспортним засобом, попри те, що ОСОБА_1 не заперечував свого знаходження в ньому та мав би бути обізнаним із особою, що таке керування здійснювала, не лишає суду навіть місця для розумних сумнівів у правильності висновку про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Показання ж свідка ОСОБА_2 суд відхиляє як доказ з наступних підстав.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на оцінці доказів на предмет їх достовірності, допустимості та належності окремо, а також достатності в їх сукупності. При цьому жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили. Достовірністю доказу є здатність певного доказу об`єктивно надати відомості про певні обставини, що мають значення для справи.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_2 суд вбачає об`єктивні підстави для сумнівів у їх достовірності та неупередженості. Так, свідок ОСОБА_2 не зміг переконливо пояснити кардинальну зміну позиції, висловлену ним на місці подій, де під відеозапис він категорично декілька раз відмовився визнавати факт керування цим транспортним засобом. Зокрема, свідок ОСОБА_2 на місці події пояснював «я за кермом вообщє не був», «я за кермом не міг ніяк бути» (00 год. 34 хв. 00 с. по 00 год. 34 хв. 40 с., відеозапису на Б/K Motorola 476766 (clip 0)). На запитання працівника поліції чи він є водієм (00 год. 42 хв. 00 год. 43 хв. відеозапису Б/K Motorola 476766 (clip 0)) відповів, що він не є водієм.

Посилання на те, що він був наляканий через комендантську годину, суд оцінює критично, оскільки в разі законного керування транспортним засобом, свідок не мав би жодних підстав для хвилювання у спілкуванні з працівникам поліції, і такі пояснення є нещирими та непослідовними.

Також суд зауважує, що перебуваючи на місці події особа, що притягується до відповідальності, мала можливість викласти в протоколі свої пояснення та вказати на свідка ОСОБА_2 , як на особу, що керувала транспортним засобом. Викласти свої пояснення до протоколу з цього приводу йому пропонували працівники поліції (00 год. 42 хв. 50 с. та 00 год. 43 хв. 40 с. по 00 год. 44 хв. 00 с. відеозапису на Б/K НОМЕР_3 (clip 0)). Однак, з невідомих суду причин, цього ОСОБА_1 зроблено не було. Оскільки лише на стадії розгляду справи в суді цей свідок без жодного логічного пояснення змінив свою позицію, наведені обставини дають суду всі підстави сумніватися в щирості та об`єктивності позиції свідка. Звертає увагу суд також і на те, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 охарактеризував свої відносини з ОСОБА_1 як товариські, що разом із наведеними вище суперечностями та неузгодженостями дає суду підстави розцінювати показання свідка як упереджені.

Решта аргументів захисту не спростовує доказів у справі, зокрема не заслуговують на увагу доводи щодо не проведення дактилоскопічної експертизи, яка не передбачена КУпАП як засіб доказування в даній категорії справ, а так само посилання на несуттєві недоліки показань працівника поліції, які є нормальними для живого та непідготовленого заздалегідь відтворення подій свідком.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ним п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладає стягнення в межах санкції даної статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, незважаючи на відсутність у ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобами.

Суд зауважує, що у законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. Таке право особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Стаття 30 КУпАП (із змінами та доповненнями) не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Зазначене кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (справа N 702/301/20), згідно якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суд

постановив :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Р.В. Самсоненко