Дата документу 27.02.2025
Провадження № 3/334/279/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участю ОСОБА_1 та її захисника адвоката Железняка В.К., представника законного представника малолітнього потерпілого адвоката Загрії Н.Ю.,

встановив:

15.12.2024 близько 17.00 години ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме висловлювала словесні образи в сторону дитини, вдарила сина по обличчю декілька разів та ногою по сідницях, чим завдала йому фізичного болю, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому їй правопорушенні не визнала. Пояснила, що обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. З метою виховання сина вона може лише покричати на нього.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , який був допитаний у присутності психолога ОСОБА_3 , згідно з якими 15.12.2024 він з батьками приїхав додому від бабусі. Він з матір`ю зайшов до будинку, а батько пішов до свого друга. Через деякий час батько з другом повернулись та стояли на подвір`ї будинку. Під час перебування у будинку у нього виник конфлікт з матір`ю, під час якого вона порвала йому куртку. Далі він вийшов з будинку до батька і разом з ним пішов до магазину. Після повернення до будинку батько одразу пішов спати. Приблизно через годину мати сказала йому будити батька, щоб повечеряти. Він спочатку відмовився, але мати наполягала і він погодився. Коли він розбудив батька, той образився та вирішив піти до бабусі. Він також хотів піти з батьком, але мати його не відпустила. Коли батько вийшов з будинку, мати зачинила за ним двері та стала кричати на нього, а потім ще й бити. Вона вдарила його руками по обличчю та тулубу. Також била його ногами по тулубу та ногам від чого він впав на підлогу, після чого мати стала його топтати. Мати нанесла йому приблизно 7 ударів. Йому було боляче. Далі до будинку зайшов батько та забрав його до бабусі,

- показаннями свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких 15.12.2024 він з родиною повернувся від своєї матері, де вони гостювали напередодні. Близько 17.00 години він спав, коли його стали будити дружина та син, щоб повечеряти. Він розлютився, що його розбудили та вирішив піти до матері. Син побажав йти з ним. Коли він вийшов з будинку, дружина зачинила за ним двері та не випустила сина. Одразу він почув, що дружина кричить на сина. Він намагався увійти до будинку та стукав у двері. Далі у вікно він побачив, що дружина стала бити сина руками та ногами по тулубу. Син падав на підлогу. Після цього він викликав поліцію та забрав сина до матері, де він і проживає у теперішній час. Сина після цього до лікарні він не возив, синців на ньому не було. Пізніше він водив сина до психолога,

- протоколом про адміністративне правопорушення від 17.12.2024 серії ВАВ № 004630, в якому зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

- інформаційною довідкою від 17.12.2024,

- рапортом про реєстрацію повідомлення про правопорушення від 15.12.2024,

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 17.12.2024,

- свідоцтвом про народження ОСОБА_2 .

Також у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона є сусідкою родини ОСОБА_6 . 15.12.2024 близько 18.00 години їй зателефонувала ОСОБА_1 . Після телефонної розмови вона прийшла до ОСОБА_7 додому, яка розповіла їй, що приїжджали поліцейські та представники соціальної служби через її сварку з чоловіком. Чоловік забрав дитину до своїх батьків. Вона була дуже засмучена. ОСОБА_7 виховує дитину самостійно, оскільки її батько проходить військову службу. Агресії з боку матері до дитини не бачила. Характеризує її позитивно,

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Показання малолітнього потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 узгоджуються між собою та протоколом про адміністративне правопорушення. Вказані докази беззаперечно доводять, що 15.12.2024 близько 17.00 години ОСОБА_1 висловлювала словесні образи в сторону дитини, вдарила його по обличчю декілька разів та ногою по сідницях, чим завдала йому фізичного болю, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

Суддя критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, які спростовуються показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 та її письмовими поясненнями від 17.12.2024, в яких вона зазначила, що 15.12.2024 під час конфлікту з сином вона кричати на нього та вживати нецензурну лексику, після чого вдарила його декілька разів рукою по голові і ногою по сідницях. Суддя сприймає надані ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази, приходжу до висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство (діяння психологічного та фізичного характеру щодо малолітнього сина), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя не визнає належними доказами у справі про адміністративне правопорушення висновок спеціаліста-психолога від 17.01.2025, наданий представником законного представника малолітнього потерпілого, відповідно до якого визначений характер взаємовідносин потерпілого з батькам, його бажання/небажання проживати з одним з батьків, а також надані стороною захисту документи (грамоти, подяки характеристики, тощо малолітнього ОСОБА_2 , акт обстеження його умов проживання), які доводять факт належного виконання батьками батьківських обов`язків, оскільки вказані докази не стосуються предмета доказування у цій справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалась, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується відповідними характеристиками та показаннями свідка ОСОБА_5 .

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суддя визнає вчинення нею правопорушення при збігу тяжких особистих обставин, якою є її неврологічна хвороба. При цьому обставини, які обтяжують її відповідальність, не встановлені.

Суддя виключає з встановлених ним обставин адміністративного правопорушення його вчинення ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення через те, що не є обставиною, яка обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Враховуючи вказане та характер вчиненого правопорушення, вважаю за можливе застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 33, 34, 173-2, 251, 283, 284 КУпАП України, суддя

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов