Справа № 948/91/25
Номер провадження 3/948/43/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 29.01.2025 о 17:00 год за адресою:АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки стосовно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки дитина протягом тривалого часу неохоплений здобуттям загальної середньої освіти у Михайлівському ліцеї Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом ознайомлена, згодна.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, зазначила, що має п`ятеро дітей і вихованням усіх завжди займалася, а її син ОСОБА_3 дійсно іноді не відвідував навчальний заклад, оскільки його класний керівник ОСОБА_4 знущається з нього, ображає та навіть вчиняє фізичне насильство. Вона, як мати, неодноразово зверталася до класного керівника з метою припинити приниження дитини, однак це продовжується. Тому син категорично не хоче відвідувати школу, при цьому він не погано навчається загалом і погоджується на навчання онлайн.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення надано:

-протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення(а.с. 2);

-повідомлення начальника ССД Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про відсутність учня 9 класу ОСОБА_5 на заняттях без поважних причин (а.с. 3);

-доповідну записку директора Михайлівського ліцею Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про відсутність учня ОСОБА_2 на заняттях без поважних причин(а.с. 4);

-письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 5);

-письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 6);

-довідку стосовно ОСОБА_1 про те, що до адміністративної відповідальності вона не притягувалася (а.с. 7);

-копію паспорта ОСОБА_1 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких, матір`ю останнього є ОСОБА_1 (а.с. 8-9, 10).

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Водночас у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

У статті 256 КУпАП встановлені вимоги до змісту протоколу, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Натомість при складанні протоколу про адміністративні правопорушення зазначена норма матеріального права не застосована, оскільки не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

З огляду на положення ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 свідчать про її ухилення від виконання батьківських обов`язків та що вони носять систематичний характер.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що докази, надані на підтвердження винності ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Ураховуючи викладене, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена належними доказами, а тому суд дійшов висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ураховуючи, що провадження у цій справі підлягає закриттю, а тому судовий збір не стягується.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик