Номер провадження: 33/813/108/25
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу адвоката Піскун Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 10 жовтня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 10.10.2024 року було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних доходів громадян, що становить 51,0 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с. 88-90).

21.10.2024 року на адресу Приморського районного суду м. Одеса надійшла апеляційна скарга адвоката Піскун Олександра Володимировича, в якій просив постанову суду першої інстанції від 10.10.2024 року скасувати та провадження по справі закрити (а.с. 95-105).

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.10.2024 року (головуючий суддя Карташов О.Ю.) апеляційну скаргу було повернено апелянту, у зв`язку із відсутністю долучення до матеріалів апеляційної скарги копії витягу з договору про надання правничої допомоги (а.с. 108-109).

01.11.2024 року адвокат Піскун О.В. в інтересах ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 10.10.2024 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не в повній мірі та всебічно було досліджено наявні матеріли справи та загалом обставини подій, що відбувалися в день складення протоколу. При цьому, апелянт вказує на відсутність факту порушення громадського порядку, з огляду на те, що ні в адмінматеріалах, ні в оскаржуваній постанові суду не зазначено та не розкрито наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких прямо передбачене диспозицією ст. 173 КУпАП, як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення. Разом з тим, апелянт також просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження з огляду на те, що постанова Одеського апеляційного суду від 28.10.2024 року про повернення апеляційної скарги була отримана останнім 30.10.2024 року та з урахуванням зазначених даній постанові недоліків, було долучено в якості додатків до апеляційної скарги копію витягу з договору про надання правничої допомоги (а.с. 113-119).

В судовому засіданні після оголошення перерви за клопотанням учасників провадження та їх адвокатів, апелянт та його адвокат підтримали апеляційну скаргу, надали докази відшкодування матеріальної шкоди завданої транспортному засобу. Потерпілий та його адвокат факт відшкодування шкоди підтвердили, проти задоволення апеляційної скарги не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх адвокатів, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що склад правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у діях ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №104891 від 20.07.2024 р.; проколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 від 13.07.2024 р.; письмовими поясненнями ОСОБА_2 13.07.2024 р.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.07.2024 р.; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 13.07.2024 р.; рапортом працівника поліції; висновком експерта № 127-24 експертного транспортного товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Renault Megan д.н.з. НОМЕР_1 від 05.08.2024 р., та фотоматеріалом до висновку; відеозаписом; показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які було допитано у судовому засіданні; показаннями ОСОБА_1 , якого було допитано у судовому засіданні; показаннями потерпілого ОСОБА_2 , якого було допитано у судовому засіданні. Суд першої інстанції вказав, що ним було встановлено, що 12.07.2024 р. о 21:20 год. за адресою: м. Одеса, пров. Ванний, 3/4, біля «Марістелла Клаб» ОСОБА_1 здійснив механічне пошкодження автомобіля Renault Megan д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , та виражався нецензурною лайкою в його адрес, чим порушив публічний спокій та порядок.

Разом з тим, повністю погодитись з даним висновком сулу першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №104891 від 20.07.2024 р., 12.07.2024 р. о 21:20 год. за адресою: м. Одеса, пров. Ванний, 3/4, біля «Марістелла Клаб» ОСОБА_1 здійснив механічне пошкодження автомобіля Renault Megan д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 та виражався нецензурною лайкою в його адрес, чим порушив публічний спокій та порядок, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Адміністративна відповідальність за пошкодження майна не передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення та не входить в об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП. Таким чином, до дій, які могли би мати наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, як зазначено у вищевказаному протоколі та які повинні були встановлені та доведені в суді першої інстанціях, повинна бути нецензурна лайка.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити наступне. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно, уповноваженим особам необхідно дотримуватись правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними та такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст. 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП). Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

В матеріалах справи в свою чергу відсутні докази, за наявності яких можливо було б сказати про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 173 КУпАП. Фактично, рішення суду першої інстанції було побудовано в частині доведеності об`єктивної сторони на поясненнях свідка, яка є матір`ю потерпілого, що не в повній мірі узгоджується з матеріалами відео фіксації, приєднаних до матеріалів справи, які фактично відображають події, що не мають відношення до об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП, а фіксують виключно виниклий між сторонами конфлікт та його цивільно-правові наслідки (частково) .

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, з огляду на вище встановлені обставини справи, склад адміністративного правопорушення, який було інкриміновано ОСОБА_1 , в діях останнього відсутній та наявними матеріалами справи не доведений. Відповідно, оскільки доводи апелянта знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеса від 10 жовтня 2024 року підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294, п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Піскун Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 10 жовтня 2024 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк