ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/119/25 Справа № 703/5875/24 Категорія: ст.ст. 124, 122-4 КУпАП Головуючий у І інстанції Биченко І. Я. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Петренка В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 27 жовтня 2024 року близько 20 години 30 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги, на нерегульованому перехресті вул. Незалежності Рафінадний бульвар, керував автомобілем «АЗЛК», номерний знак НОМЕР_1 при повороті ліворуч на вул. Незалежності, не надав перевагу в русі велосипедисту, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 16.3 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Він же, 27 жовтня 2024 року близько 20 години 30 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги, керував автомобілем «АЗЛК», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, у порушення п.2.10 «а» ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що повний текст оскаржуваної постанови було виготовлено у більш тривалий час, ніж це було визначено у вступній та резолютивній частині даної постанови. Крім того 16 грудня 2024 року, судом було винесено постанову про виправлення описки в оскаржуваній постанові щодо зменшення призначеного адміністративного стягнення в частині позбавлення правопорушника прав на керування транспортними засобами.

Вважає вищевказану постанову незаконною, такою, що винесена на неповно зібраних та необ`єктивних матеріалах.

Зазначає, що з протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №166126 та ЕПРІ № 166146, які були складені 28 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 122-4 та ст.124 КУпАП убачається, що подія ДТП мала місце 27 жовтня 2024 року о 20.30 год. в м. Сміла по вул. Перемоги, 13. У той же час, нібито це мало місце і на нерегульованому перехресті вулиць Незалежності та бульвар Рафінадний м. Сміла.

Оспорює фактичні обставини справи, що встановлені судом першої інстанції.

Зауважує, що в поданих до суду матеріалах, до адмінпротоколів були долучені медична довідка №7994, яка складена 27 жовтня 2024 року о 20.49 год. лікарем травмпункту Смілянської міської лікарні, з якої вбачається діагностування у ОСОБА_2 незначну травму, яка зі слів потерпілої визначена, як побутова.

У протоколі про прийняття заяви від ОСОБА_2 про скоєння ДТП від 28 жовтня 2024 року зазначено, що 27 жовтня 2024 року, близько 20.30 год. на вул. Незалежності водієм автомобіля АЗЛК д.н.з. НОМЕР_1 , було вчинено наїзд на велосипедиста, свідком чого був ОСОБА_3 . Разом з тим, про обставини особистого травмування чи пошкодження належного їй майна (велосипеда), а також пошкодження автомобіля ОСОБА_1 , у вказаному протоколі не зазначено.

Зауважує, що два близькі за своїм змістом пояснення від самої заявниці та свідка ОСОБА_3 , а також пояснення отримане працівниками поліції від водія ОСОБА_1 , яке суттєво різниться з попередніми поясненнями, зокрема щодо часу події та причин виникнення ДТП, а також обставинами, якими було обумовлено те, що ним не було повідомлення до поліції про ДТП та залишення місця пригоди.

Разом з тим, захисник зазначає, що в матеріалах, складених працівниками поліції відносно ОСОБА_1 , які надійшли на розгляд до суду, були відсутні протокол огляду місця ДТП та схема до нього, а також протоколи огляду автомобіля і велосипеда, як транспортних засобів, які зіштовхнулись. За повідомленням ОСОБА_1 , огляд його автомобіля та велосипеда було проведено працівниками поліції 28 жовтня 2024 року, навіть із застосуванням технічних засобів фотофіксації.

Вказує, що ним в судовому засіданні було подано клопотання з доводами щодо невідповідності поданих працівниками поліції матеріалів адміністративної справи та повернення матеріалів до відділу поліції для дооформлення, але суд першої інстанції відмовив у задоволенні цього клопотання.

Зазначає, що є незрозумілим посилання суду у постанові на нібито встановлені та безспірні обставини фіксування пошкоджень на автомобілі та велосипеді, коли в матеріалах справи такі докази є відсутніми, навіть у поясненнях учасників та свідків.

Вважає, що працівниками поліції не було виконано обов`язки щодо належної перевірки та правильного і об`єктивного оформлення процесуальних документів по фіксуванню обставин ДТП.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, жодних клопотань не надала, що згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника Петренко В.М., який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 16.3 ПДР України визначає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються перехрещуваною дорогою, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13 , світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За змістом ст.122-4 КУпАП підставою адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.2.10а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№161026 за ст. 124 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№161046 за ст. 122-4 КУпАП від 28 жовтня 2024 року.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Утім зазначені у протоколах обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.

Щодо встановлених судом першої інстанції обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 суд послався на письмові пояснення останнього, згідно з якими останній не заперечує того факту що він, виїжджаючи з вул. Незалежності та доїхавши до перехрестя з вулицею бульвар Рафінадний зупинився, щоб пропустити автомобілі, які рухалися по вул. Незалежності, та в подальшому, розпочинаючи рух ліворуч, відчув удар в передню частину свого автомобіля та помітив велосипедиста на дорозі. Після цього він відвіз потерпілу до лікарні.

Додатково суд спирався на пояснення потерпілої ОСОБА_2 , надані нею в судовому засіданні, котра пояснила, що 27 жовтня 2024 року, увечері, вона поверталася з роботи та рухалася на велосипеді по вул. Незалежності. Коли вона під`їхала до пров. Рафінадний на неї наїхав автомобіль. Під час руху вона ввімкнула ліхтарик на телефоні, однак водій автомобіля не зупинився. Під час наїзду вона, потерпіла, упала та у неї була пошкоджена нога. До медичного закладу її відвіз ОСОБА_1 , де під час огляду у неї діагностували розрив зв`язок. Вказала, що вона домовилася із ОСОБА_1 про відшкодування завданої ним шкоди, однак водій шкоду їй не відшкодував та навіть не поцікавився станом її здоров`я. Їй був завданий удар передньою частиною автомобіля у праву ногу. Їхала вона ближче до правого краю. ДТП трапилася близько 20 год. 30 хв. Вулиця, по якій вона рухалася, була неосвітлена.

Також суд зважив на письмові пояснення ОСОБА_5 , з яких випливає, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з вул. Незалежності до перехрестя з бульвару Рафінадний здійснив наїзд на велосипедиста.

Ще суд першої інстанції привів фактичні данні довідки №7994 від 10 жовтня 2024 року щодо факту виявлених 27 жовтня 2024 року у потерпілої ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

У відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів адміністративних проваджень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 розділ VIII, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додається схема місця ДТП.

Разом з тим, особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідної схеми ДТП до матеріалів справи не долучено.

З правової позиції захисника в суді першої інстанції вбачається, що ним вказувалось про неповноту зібраних матеріалів на підтвердження обставин адміністративних правопорушень, що інкримінують ОСОБА_4 , в тому числі відсутність схеми ДТП.

Разом з тим суд першої інстанції належних мотивів на вирішення цих доводів захисника не навів.

За відсутності схеми місця ДТП, лише виходячи з пояснень осіб причетних до неї і свідка ОСОБА_5 , неможливо встановити обставини цієї пригоди, зокрема, у цій спарві не зафіксована ділянка дороги, на якій сталось ДТП, наявність чи відсутність дорожніх знаків на перехресті, де сталося зіткнення транспортних засобів, та його точне місце; транспортні засоби, причетні до ДТП; координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортного засобу; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди. За відсутності такої схеми ДТП та не визначення переліку (зовнішніх) видимих пошкоджень транспортних засобів, які сталися внаслідок ДТП, не можливо однозначно встановити обставини ДТП, серед іншого якими частинами транспортні засоби зіткнулись між собою.

За таких обставин вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 16.3 ПДР України, що привело до пошкодження транспортних засобів, не доведена поза розумним сумнівом.

Щодо встановлених судом першої інстанції обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У цій справі достовірно встановлено, що ОСОБА_1 причетний до ДТП за участі ОСОБА_2 та відповідно до положень п.2.10а ПДР України повинен був залишатися на місці пригоди.

Разом з тим, умовою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, є такі дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, якщо вони спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу, що прямо передбачено п. 1.10 ПДР України щодо значення термінів, котрі наведені у цих Правилах, зокрема, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Воднораз з пояснень потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 випливає, що останній залишив місце ДТП не з метою приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, а для того, щоб надати потерпілій необхідну медичну допомогу, для чого відвіз її до закладу охорони здоров`я.

Будь-яких даних, що поліцейський проводив заходи щодо встановлення (розшуку) ОСОБА_1 та (або) розшуку транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги захисника Петренка В.М. знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 , 122-4 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Петренку В.М. в інтересах ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Петренка В.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративні стягнення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Люклянчук