Справа № 127/4824/25
Провадження № 3/127/1026/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., за участю прокурора Вінницької окружної прокуратури Приходько Д.Є., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.1999 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення №207 від 11.02.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Вінницької районної ради, являючись згідно пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2023) В її діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, та пояснила, що декларацію подала вчасно. На її думку, через збій із електропостачанням, що мали місце в той час, або можливо через збій роботи сайту НАЗК її декларація не була надіслана до НАЗК.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Дудчик М.У. підтримав позицію своєї довірительки та заявив клопотання про направлення матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на доопрацювання, посилаючись на помилку у протоколі де зазначено: «Місце вчинення правопорушення в даному випадку є: м. Вінниця, оскільки обов`язок подавати декларації у ОСОБА_2 виник, будучи депутатом 8 скликання Вінницької міської ради (Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 17).». Тобто замість « ОСОБА_1 », написано, « ОСОБА_2 ». Також захисник Дудчик М.У. просив закрити провадження у цій справі у зв`язку із малозначністю.

Прокурор Приходько Д.Є. заперечила проти задоволення клопотань адвоката Дудчика М.У., зазначивши, що помилка у прізвищі є опискою посадової особи, яка склала протокол. Вона не змінює обставин, викладених у протоколі, та у відповідній графі вірним є написання місця вчинення правопорушення, тобто зазначена описка є несуттєвою. Також пояснила, що, враховуючи характер суспільних відносин, на які посягає правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6КУпАП, застосування малозначності є неможливим. Просила відмовити у заявлених клопотаннях. Викладені обставини у матеріалах справи прокурор підтримувала, просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої КУпАП. Надала суду висновок в адміністративній справі №127/4824/25 щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до нормативно-правових актів, що регулюють відносини, які виникають у сфері запобігання та протидії корупції.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

За змістом положень вказаного Закону передбачено різні типи декларацій суб`єкта декларування. Щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Вінницької районної територіальної виборчої комісії Вінницької області №55 та рішення 1 сесії 8 скликання Вінницької районної ради від 24.11.2020, ОСОБА_1 набула повноважень депутата 8 скликання Вінницької районної ради.

Згідно з пп.«б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, ОСОБА_1 є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Вінницької районної ради, являючись згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Згідно з даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, що містяться у матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 лише 19.11.2024 об 11:31 год. подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2023 рік.

Натомість у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік до 31.03.2024.

Жодних доказів, які підтверджували б пояснення ОСОБА_1 щодо вчасної подачі нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, суду не надано. Також не надано доказів поважності причин несвоєчасного подання зазначеної декларації.

Заявлені клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Дудчиком М.У. суд вважає такими, що задоволенню не підлягають з таких підстав.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до примітки ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування положень ст. 22 КУпАП суд враховує узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та управління узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено.

Проте у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не являють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Встановлення зауваження, як засобу впливу, дає підстави говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, хоча це не є заходом державного примусу та адміністративним стягненням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння виходячи із засад гуманності, хоча саме по собі це діяння як під час вчинення так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням.

Висновки щодо малозначності діяння обґрунтовуються наявністю пом`якшуючих обставин, зокрема, щирим каяттям винного, вчинення адміністративного правопорушення уперше, а також відсутністю суспільної небезпеки вчиненого діяння правопорушника та наявністю доказів, що підтверджують наведене.

Однак суд, враховуючи усі фактичні обставини справи та характер вчиненого правопорушення, невизнання вини ОСОБА_1 вважає, що застосування ст. 22 КУпАП, яке є правом суду, є безпідставним у цій справі. З цих підстав заявлене клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із малозначністю задоволенню не підлягає.

Також відсутні підстави для задоволення клопотання про направлення матеріалів на доопрацювання. Суд виходить з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення можуть бути повернуті для належного доопрацювання виключно, якщо вони складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП та з недоліками, які б унеможливили розгляд протоколу як такого. В інших випадках недоліки протоколу можуть бути усунені під час судового розгляду або бути підставою для закриття провадження на підставі ст. 247 КУпАП.

Враховуючи, що обставини, на які посилається захисник, не є такими, що унеможливлюють розгляд справи, підстави для направлення справи на доопрацювання відсутні, тому зазначене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Вінницької районної ради, являючись згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 19.11.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік. За таких обставин суд вважає, що в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері запобігання та протидії корупції, зважаючи на вказані вище обставини справи, з урахуванням особи порушника, суддя вважає за доцільне застосувати до неї адміністративне стягнення, передбачене санкцією закону, що встановлює адміністративну відповідальність, у виді штрафу.

Санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачає накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суд вважає, що потрібно застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах цієї статті у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі вимог ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6, 283, 284, 287 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.1999 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: В. В. Горбатюк