ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32218/24

Провадження № 33/820/131/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Романової А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 12 листопада 2024 року близько 17 год. 25 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , вчинила хуліганські дії, а саме висловлювалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 в присутності її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила громадський спокій.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 23 грудня 2024 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 23 грудня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і накласти на неї стягнення у межах санкції статті.

Вважає постанову суду невмотивованою, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням норм процесуального права та внаслідок неправильного застосування матеріального права.

Зазначає, що судом не взято до уваги послідовні покази потерпілої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , наявні відеозаписи, з яких вбачається підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказує, що до 12 листопада 2024 року у неї не було жодних конфліктів з ОСОБА_1 та у неї відсутні будь-які підстави обмовляти її.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , оскільки свідки прямо повідомили джерела власної обізнаності щодо конфлікту, не вказували про їх присутність на місці події на момент нецензурної лайки ОСОБА_1 .

Зазначає, що свідок ОСОБА_7 повідомила, що була безпосереднім очевидцем події, чула нецензурну лайку ОСОБА_1 , фактично вона підтвердила факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи, які би підтверджували відсутність ОСОБА_7 у дворі будинку АДРЕСА_2 .

Звертає увагу, що дійсно відео з камер спостереження ОСББ не містять аудіозапису, проте з даних відео вбачається агресивна поведінка ОСОБА_1 , нанесення удару ОСОБА_2 . Крім того, з відео знятого на телефон ОСОБА_1 вбачається її образливі чіпляння до неї та її поведінка, яка порушує громадський порядок.

Позиції учасників судового провадження

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник - адвокат Куц І.О. у судовому засіданні підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Захисник Куц І.О. показав, що камерамивідеоспостереження зафіксовано конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з якого вбачається факт образливого відношення щодо ОСОБА_2 .Зауважив, що такий конфлікт відбувся в присутності 2 дітей,

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є конфліктною особою, яка конфліктує з переважною більшістю жителів будинку за місцем їх проживання, оскільки вони проживають в одному будинку на одному поверсі. Вже рік вони не спілкуються.

12 листопада 2024 року при зустрічі у дворі будинку ОСОБА_1 без будь-якої причини почала образливо звертатись до неї, ображаючи її особисто та її сім`ю, у зв`язку з чим просить притягнути до її адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, зазначила, що цей конфлікт з ОСОБА_2 триває понад 1 рік, дійсно вони не спілкуються. Пояснення потерпілої ОСОБА_2 в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції відрізняються. При цьому зазначила, що саме ОСОБА_2 провокувала конфлікти, погрожувала їй та цькувала, що відбувалось раніше в присутності інших осіб. Причини виникнення неприязних стосунків з ОСОБА_2 не знає. Також вказала, що як при своїх дітях, так і при інших нецензурною лексикою не виражається.

Заслухавши учасників судового провадження, допитавши свідка ОСОБА_7 , перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За правилами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №274489 від 21.11.2024, відповідно до якого 12 листопада 2024 року близько 17 год. 25 хв., ОСОБА_1 перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , вчинила хуліганські дії, а саме висловлювалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 в присутності її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила громадський спокій.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані й додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні: пояснення потерпілої ОСОБА_5 , письмові пояснення малолітніх дітей потерпілої - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а/с 6, 7), відеозаписи, які підтверджують факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дітьми у дворі будинку АДРЕСА_2 , наявність у них суперечки,

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією, відповідальність за статтею 173 КУпАП передбачена за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за статтею 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа дійсно в активній формі, безпричинно, з власної ініціативи чи через незначний привід порушила громадський порядок і спокій громадян, перешкоджала нормальним умовам їх життєдіяльності чи відпочинку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 274489 від 21.11.2024, ОСОБА_1 12 листопада 2024 року близько 17 год. 25 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , вчинила хуліганські дії, а саме висловлювалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 в присутності її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила громадський спокій.

Однак, наголошую, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та, відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, але не є остаточним і достатнім доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП.

До матеріалів справи також додавався диск з відеозаписом з двору будинку АДРЕСА_2 , з якого вбачається перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дітьми та виникнення у них конфлікту, однак оскільки наявні відеозаписи є буззвучними, неможливо встановити факт висловлення ОСОБА_1 нецензурної лайки в адресу потерпілої ОСОБА_2 .

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недостовірними та відхилив пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки останні очевидцями конфлікту не були.

Покази свідка ОСОБА_7 , суд першої інстанції також не взяв до уваги, оскільки її присутність у дворі будинку № 16 по вул. Лісогринівецькій спростовується дослідженими відеозаписами та поясненнями самої потерпілої ОСОБА_2 в судовому засіданні, яка вказала на відсутність очевидців на місці події. Крім того, ОСОБА_2 не вказувала про наявність свідків і в поясненнях, наданих поліцейському (а/с. 5).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційний судом було повторно допитано свідка ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_7 показала, що проживає в одному будинку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , знайома з ними та перебуває у сусідських стосунках. В той вечір поверталась з дитиною додому після 17 години і почула погрози та нецензурну лайку від ОСОБА_1 в адресу ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_1 замахнулась в бік ОСОБА_2 . За подією спостерігала на відстані приблизно 50 метрів. Про конфлікт, який був між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,не знала.

Відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 274489 від 21.11.2024 стосовно ОСОБА_1 зазначено про відсутність свідків події, з переглянутих у судовому засіданні відеозаписів з камер спостереження, присутність на місці події свідка ОСОБА_7 не зафіксовано, а також враховуючи значну відстань до події, яку вказала свідок ОСОБА_7 ,апеляційний суд критично ставиться до її показань.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілої, що до 12 листопада 2024 року у неї не було жодних конфліктів з ОСОБА_1 та у неї відсутні будь-які підстави обмовляти її, то такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначили, що неприязні стосунки між ними тривають між ними вже протягом року, причину яких зазначити не змогли.

Інших доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції надавши оцінку встановленим фактам, дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком, оскільки аналіз досліджених доказів у їх сукупності та встановлених фактичним в даному конкретному випадку обставин, а саме виникнення конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через неприязні стосунки, дають суду підстави дійти висновку, що з урахуванням їх характеру, мотивів і причини їх виникнення, дії ОСОБА_1 не були направленні на порушення громадського порядку і спокою громадян, а конфлікт виник на ґрунті неприязних особистих стосунків.

Отож, з урахуванням зазначеного, доходжу висновку, що суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, при цьому повно, всебічно й об`єктивно дослідив усі обставини справи, і як наслідок ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування протягом апеляційного провадження не встановлено. При цьому доводи апеляційної скарги потерпілої є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 23 грудня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя