Справа № 165/5312/24
Провадження № 3/165/520/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Василюк А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ст. 173, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №597119 від 22 листопада 2024 року зазначено, що 22 листопада 2024 року близько 22 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у 5 мікрорайоні, 11/69 у м. Нововолинську, в стані алкогольного сп`яніння, виламував двері, заважав людям відпочивати, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив дрібне хуліганство, правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №597119 від 22 листопада 2024 року зазначено, що 22 листопада 2024 року близько 22 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у 5 мікрорайоні, 11/69 у м. Нововолинську, здійснив злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме висловлюванні нецензурною лайкою, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст.173 КУпАП дрібне хуліганство це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Тобто для кваліфікації дій особи за ст.173 КУпАП, необхідна наявність в цих діях хуліганського мотиву, а саме дії мають здійснюватись безпричинно і за відсутності інших спонукань.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст. 245, ст.246, ст.249, ст.252 КУпАП, встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що між працівниками поліції та ОСОБА_1 виник конфлікт. Поряд з цим у матеріалах справи відсутні пояснення свідків щодо висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою та інші допустимі докази на підтвердження вчинення особою дрібного хуліганства, пояснення ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Відсутність в діях особи ознак адміністративного правопорушення, зокрема дрібного хуліганства не може свідчити про законність вимог поліцейського та виключає відповідальність ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП.

Статтею 185 КУпАП встановлено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

На підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №597119 від 22 листопада 2024 року, проте у ньому не вказано, яке саме правопорушення вчинив останній. Відтак, неможливо встановити правомірність вимог поліцейських.

В свою чергу, відповідно до положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з врахуванням практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги вищевикладене, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.17, ст.185 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 14 січня 2025 року (а.с.33) вказану справу повернуто у Володимирський РВП ГУНП у Волинській області для доопрацювання, у постанові зазначено, що матеріали справи оформлені з порушенням вимог КУпАП, не містятить необідних для повного і всебічного розгляду справи даних, які неможливо доповнити в суді, відсутність будь-яких доказів, що підтверджують об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, а саме письмових пояснень особи яка притягається до адміністративної відповідальності, письмових пояснень свідків, відео файлів з боді камер працівників поліції тощо.

Дана справа повторно була направлена до суду 04 лютого 2025 року, однак фактично недоліки зазначені у постанові від 14 січня 2025 року усунуті не були.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення неправомірних дій суду надано не було. Протоколи про адміністративні правопорушення та рапорти працівників поліції, з огляду на вимоги ст.251 КУпАП, хоча і є самостійним видом доказу, проте без обґрунтування іншими доказами є лише констатацією обставин, встановлених представником поліції. За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, 185 КУпАП, необхідно тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адмінправопорушень.

Керуючись п.1 ст.247, ч.1 ст.284 КУпАП

ухвалив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173, ст.185 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанову можна оскаржити в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя підпис А.В. Василюк