Провадження № 33/801/205/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Івашківської Альони Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КпАП України,

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2025 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КпАП України у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, і обмежено усним зауваженням, а провадження у справі - закрито.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Івашківську А.О. подала апеляційну скаргу, у якій просить визнати ОСОБА_1 не винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що син ОСОБА_1 виховується у повній сім`ї, він відвідує різні гуртки, добре вчиться. Вважає, що підвищена активність дитини не свідчить про погане виховання дитини чи її неналежне виконання обов`язків по його вихованню.

Щодо події які стались 02.12.2024, то вказує на відсутність доказів завдання удару однокласнику ОСОБА_3 її сином, оскільки даного інциденту ніхто не бачив, за медичною допомогою хлопчик не звертався. Натомість зі слів сина знає, що саме ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 , коли той біг до їдальні. Вказує також на вчинення булінгу щодо її сина учнями класу, в т.ч. ОСОБА_6 .

Зазначає, що визнання винною ОСОБА_1 тягне за собою негативні насліди, що може вплинути на репутацію сім`ї, та надасть підґрунтя іншим батькам класу для вимоги про переведення її сина до іншого навчального закладу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і її захисник адвоката Івашківська А.О. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Відповідно до статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2024 року, ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 28.11.2024 в навчальному закладі під час перерви, біля їдальні наніс удар в голову малолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст.184 КпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 серії ВАД № 152755,

-копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.12.2024,

-письмовими поясненнями ОСОБА_9 у яких мати хлопчика, який зазнав удару від ОСОБА_10 , показала що повідомляла ОСОБА_2 щодо цього факту, проте остання скала їй «Не лякайте мене»;

-заявою ОСОБА_9 поданою директору КЗ Вінницького ліцею № 8 за змістом якої, ОСОБА_11 підтвердив, що ударив її сина ОСОБА_3 в голову, при цьому був присутній батько ОСОБА_5 , який сказав наступне : «А куди йому треба було бити?»;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 відповідно до яких вона вказує на здійснення булінгу по відношенню до її сина однокласниками. Крім того зазначає, що батьки учнів здійснюють тиск з метою залишення ї сином цього класу;

-письмовими поясненнями класного керівника ОСОБА_12 , за змістом яких ОСОБА_13 учень 5-А класу порушує правила поведінки у школі, часто проявляє агресію до однокласників, провокує їх на конфлікти, псує їхнє майно. З ним та його батьками неодноразово проводились профілактичні бесіди , які не дали результату. У зв`язку зі скаргами батьків ОСОБА_5 на прояв булінгу щодо нього, було проведено спостереження, проте підтверджень цькування ОСОБА_5 немає, навпаки зафіксовані всі конфліктні ситуації саме ним, як ініціатором;

- копією протоколу засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) КЗ "Вінницький ліцей №8" від 28.11.2024 № 2, копією протоколу засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) КЗ "Вінницький ліцей №8" від 02.12.2024 № 3, відповідно до якого було опитано ОСОБА_14 з приводу зазначеного випадку, а також її заяви про вчинення булінгу щодо її сина, факт якого не знайшов свого підтвердження;

-Характеристикою ОСОБА_7 , учня 5-а класу Комунального закладу «Вінницький ліцей № 8», яка загалом є позитивною.

Обов`язки батьків або осіб, що їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей визначені Сімейним кодексом України.

Обов`язки батьків визначені у ст.150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей, а також відсутності контролю за дозвіллям.

Твердження апелянта, що ОСОБА_2 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, адже син добре вчиться та відвідує різні гуртки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки зазначене не свідчить про належне виховання дитини й формування у неї поваги до інших дітей, правил співжиття в суспільстві при яких насильство над іншими є неприпустимим.

При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 розглядає ситуацію, що склалася в школі як намагання батьків деяких учнів в класі і адміністрації закладу позбутися її сина, перевести його в інший заклад тощо.

При цьому ОСОБА_2 незважаючи на скарги з боку інших батьків, класного керівника на поведінку її сина, в тому числі застосування насильства щодо однокласників, схвалює її, вважає прийнятною реакцією на усні випади з боку однокласників.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Івашківської Альони Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник