Справа № 199/1633/25
ПОСТАНОВА

іменем України

21 лютого 2025 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем в супермаркеті «Демарт», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

за участі: потерпілої ОСОБА_2 , особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 приблизно о 15:45 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою місця свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_2 , а саме: висловлював в бік останньої погрози та образи, чим вчинив психологічне насильство відносно потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що за адресою: АДРЕСА_1 він мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . Всі обвинувачення зі сторони його матері це наклеп, оскільки у вказану в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час, а саме: 17.01.2025 о 15:45 години він перебував у своєї знайомої ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де святкували день народження останньої. За місцем мешкання ОСОБА_3 він перебував десь до 18:40 години, після чого пішов додому. Також ОСОБА_1 зазначив, що в інший час він міг висловлюватися в бік матері ОСОБА_2 нецензурною лайкою під час сварок з останньою, оскільки вона систематично його провокує на вчинення таких дій.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила викладені в протоколі про адміністративне правопорушення факти, окрім часу вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неї, оскільки конфліктна ситуація між ними виникла 17.01.2025 о 15:20 годині, а не о 15:45 годині, як зазначено в протоколі. Так, ОСОБА_2 пояснила, що 17.01.2025 о 15:20 годині перебуваючи за адресою місця свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо неї, а саме: висловлював в бік останньої погрози та образи. Подібні конфліктні ситуації виникають між ними систематично, оскільки її син ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями. Також потерпіла зазначила, що вона бажає жити спокійно, щоб не боятися, що в будь-яку хвилини її ОСОБА_1 може ударити, тільки за те, що вона посміялася з нього. Вважала, що необхідно прийняти рішення за результатами розгляду справи на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що із ОСОБА_1 у них дружні стосунки, з потерпілою ОСОБА_2 жодних стосунків не має, вони не спілкуються між собою. Так, 17.01.2025 приблизно о 14:00 годині ОСОБА_1 прийшов за місцем її мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 привітати її з днем народження. Вони сиділи за столом, вживали спиртні напої. Після святкування її дня народження, приблизно о 19:00 годині ОСОБА_1 пішов додому, він був випивший, але перебував в адекватному стані. З приводу суперечок зі своєї матір`ю ОСОБА_1 ніколи їй нічого не розповідав, про виниклу між ними суперечку 17.01.2025 їй нічого не відомо. Щодо фактів застосування фізичної сили ОСОБА_1 щодо своєї матері ОСОБА_2 їй також не відомо.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, яким стаття 173-2. Вчинення домашнього насильства викладена в новій редакції:

1) вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого;

2) діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи;

3) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Отже дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 408815 уповноваженим працівником поліції додано:

- рапорт інспектора-чергового ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до якого 17.01.2025 о 15:45 годині зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її син, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, побив її;

- заяву відповідно до якої потерпіла ОСОБА_2 просить правоохоронні органи прийняти заходи по відношенню її сина ОСОБА_1 , який постійно погрожує їй фізичною розправою, виганяє з квартири, а також регулярно застосовує силу для її побиття, виражається в її бік нецензурною лайкою, всіляко принижує та залякує.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказував, що 17.01.2025 в період з 14:00 години до 18:40 години перебував за місцем мешкання його близької знайомої ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони святкували день народження останньої у зв`язку з чим жодних дій стосовно своєї матері у вказаний в протоколі час вчинити не міг. У вказаний проміжок часу нікуди не відлучався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила факт того, що ОСОБА_1 17.01.2025 в період з 14:00 години до 19:00 години перебував за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де вони святкували її день народження. У вказаний проміжок часу ОСОБА_1 нікуди не відлучався.

За таких підстав, за відсутності інших доказів, крім тих, які були зібрані органом, уповноваженим на складання протоколу, суд вважає, що матеріали справи не містить належних та допустимих доказів того, що 17.01.2025 о 15:20 годині між потерпілою ОСОБА_2 та її синим відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_1 висловлював в бік потерпілої погрози та образи. Під час складання протоколу жодних свідків, які були б очевидцями події не допитувалися уповноваженим органом, а в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила, що у зазначений в протоколі час ОСОБА_1 перебував в іншому місці.

Потерпілою ОСОБА_2 також було підтверджено, що в зазначений в протоколі час не відповідає дійсності, оскільки конфліктна ситуація між нею та її сином ОСОБА_1 відбулась в інший час.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу, що відповідності до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з викладеним, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко

21.02.2025