Справа № 569/140/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.12.2024 року серії ВАД № 156299, 15.12.2024 року близько 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини громадянки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував та вимагав грошові кошти, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілій.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене

ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалося в присутності особи, тому йому було відомо час, дата і місце розгляду справи, що зазначені в протоколі, хоча від підпису про повідомлення відмовився. До суду не з`явився. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслав.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що з чоловіком ОСОБА_1 виник конфлікт, проте вони примирилися, претензій до нього немає. Вказала, що такі конфлікти носять регулярний характер і спричинені вони підбурюванням матері її чоловіка ОСОБА_1 . Просила суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення потерпілою, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку.

19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024 року. Вказаним законом внесено зміни до КУпАП, а саме: викладено статтю 173-2 КУпАП в новій редакції, збільшено розмір стягнення, що накладається за повторне вчинення домашнього насильства особою, яку вже було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне при розгляді справи керуватися редакцією ст. 173-2 КУпАП, яка діяла на момент вчинення особою діяння, що має ознаки адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП (в редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП суду надано протокол від 23.12.2024 року серії ВАД № 156299, витяг з системи «АРМОР» щодо реєстрації події та щодо підтвердження вчинення ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення за порушення, передбачене частиною першою цієї статті протягом року, заява потерпілої ОСОБА_2 від 15.12.2024 року, пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 15.12.2024 року, копія листа повідомлення щодо розгляду звернення ОСОБА_2 , копія листа про направлення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністратвине правопорушення, клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності з відміткою "від підпису відмовився".

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

З матеріалів справи, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено відсутність належних, допустимих та достовірних доказів підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження в суді, а тому справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.О. Гордійчук