ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 669/1081/24

Провадження № 33/820/166/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ліліцького Р.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Хмельницькому апеляційну скаргу адвоката Ліліцького Романа Володимировича на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має малолітню дитину,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 28 листопада 2024 року, близько 10 год. 47 хв., по дорозі Н02 Кременець Біла Церква, 113 км 500, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, не природня блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» - відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР відмова особи, як керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Ліліцький Р.В. просить постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не надав належної оцінки зібраним доказам по справі, внаслідок чого ухвалив рішення про накладення стягнення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону і підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження у справі.

Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. З матеріалів справи не вбачається, що останній допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його необхідно було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17. Крім того, будь-яких постанов про накладення адміністративного стягнення за порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху на підставі чого його було зупинено інспекторами патрульної поліції не виносилось.

Поліцейськими було порушено п.10 розділу 2 Інструкції, оскільки ними не було складено акт огляду на стан сп`яніння, який мав бути складений у двох примірниках, один з яких мав бути вручений ОСОБА_1 .

Крім того, поліцейським було озвучено водію декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння, зокрема перевірки реакції його зіниць. Тому, на думку апелянта, інспекторами патрульної поліції були грубо порушені норми чинного законодавства, ознаки сп`яніння є надуманими, огляд взагалі не проводився, а тому такий огляд проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

ОСОБА_2 категорично жодного разу не відмовляється від проходження огляду. Того ж дня ОСОБА_1 самостійно звернувся до Медичного центру «Діагностикум», який провів дослідження на вміст наркотичних речовин, результати якого негативні.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ліліцького Р.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2024 серії ЕПР1 № 183864, 28 листопада 2024 року, близько 10 год. 47 хв., по дорозі Н02 Кременець Біла Церква, 113 км 500, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, не природня блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» - відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР відмова особи, як керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 183864, складеного поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області 28.11.2024 о 12 год. 13 хв. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», проте такий не проводився через відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;

- відеозаписом від 28 листопада 2024 року;

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності у працівників поліції підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 та відсутності доказів на підтвердження факту порушення останнім Правил дорожнього руху, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 про різниці у кольорі передніх фар.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у адміністративній справі № 686/11314/17 не беруться до уваги, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 686/11314/17 розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. У справі, що наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що поліцейський не вручив ОСОБА_1 копію акту огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, який містяться в матеріалах справи, оскільки невручення акту огляду жодними чином не спростовує факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, і не може бути підставою для скасування судового рішення.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейським було озвучено водію декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння зокрема перевірки реакції його зіниць, що свідчить про те, що вимога поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд в лікувальному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння була висунута водієві безпідставно, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 були виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння та поліцейськими неодноразово було запропоновано йому пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився, обґрунтовуючи це тим, що його дитину не буде кому завести до дому.

При цьому, працівниками поліції було роз`яснено, що водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та при відмові від проходження огляду на стан такого сп`яніння на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР. Після чого, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , який власноруч підписався про ознайомлення з протоколом та надав письмові пояснення, в яких вказав, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а/с 1, 5).

За змістом статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були зафіксовані на відео, а також обов`язково озвучені водієві.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, не природня блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції № 1452/735, Виявивши ці ознаки поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

З огляду на викладене, доводи скарги, що у поліцейських не було жодних підстав чи ознак на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, є неспроможними.

Аргументи порушника про те, що він не міг на вимогу працівників поліції проїхати до медичного закладу на освідування, оскільки в автомобілі перебувала його малолітня та хвора дитина, були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Дитина знаходилась під наглядом дорослих осіб, разом з тим з моменту зупинки транспортного засобу та до складання протоколу поліцейським щодо ОСОБА_1 пройшло близько півтори години, за які можливо було пройти освідування в медичному закладі.

Між тим, твердження ОСОБА_1 з приводу того, що він не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки формальне висловлення водієм згоди на проходження огляду, без вчинення ним усіх передбачених законом необхідних дій щодо проходження такого огляду не свідчить про відсутність в його діях порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

Наявна в матеріалах справи довідка Медичного центру «Діагностикум» №1057146 від 28.11.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного стосовно ОСОБА_1 , жодного доказового значення в даному провадженні не має.

Відповідно до п.9 Розділу ІІ, п.17 Розділу ІІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на викладене, медичний огляд в закладі охорони здоров`я може проводитись лише у присутності поліцейського, а як вбачається з копії висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння він відбувався без дотримання норм щодо обов`язкової присутності співробітника поліції, та після спливу встановленого Інструкцією часу (двох годин з моменту виявлення відповідних підстав).

Крім того, апеляційний суд наголошує, що факт самостійного проходження ОСОБА_1 медичного обстеження на предмет його перебування у стані наркотичного сп`яніння не впливає на правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, адже останнього, визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП саме за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Тож, апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи. Доказів на підтвердження зворотного апелянтом не надано, тому апеляційний суд не погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги та положення ст.ст. 7, 245, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Сукупність зібраних та досліджених доказів дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Ліліцького Р.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК