ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2025 року справа № 542/19/25

провадження № 3/542/20/25

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 не працюючого,

за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває на розгляді адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Встановлено, що 26.12.2024 о 20 год 49 хв в с. Пологи-Низ по вул. Центральній біля будинку № 16 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110216 ДНЗ НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, тест № 1122, результат огляду 2,05 промілле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Крім цього, ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху. Вказане правопорушення вчинив повторно протягом року.

Постановою Новосанжарського районного суду від 19 лютого 2025 року було об`єднано в одне провадження справу № 542/19/25 (провадження № 3/542/20/25) відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП в одне провадження зі справою № 542/20/25 (провадження № 3/542/21/25) відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Об`єднаній справі присвоєно № 542/19/25 (провадження № 3/542/20/25).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи належним чином. До суду повернулися судові виклики на 19.02.2025 з відмітками про отримання поштових повідомлень за адресою, яку ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції та яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 . Крім цього, судовий виклик на 19.02.2025 повернувся до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, який був надісланий за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: АДРЕСА_2 .

При цьому, ОСОБА_1 причини неявки до суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав.

Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів для явки до суду, не повідомив суду іншої адреси, не подав письмових заперечень проти протоколів, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Указане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, суд вважає релевантним також посилання на постанову від 28.10.2021 (справа № 11-250сап21), у якій Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КпАП, не є обов`язковою.

Суд, оцінивши дані протоколів про адміністративні правопорушення, додані до них документи, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до абзацу 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі- ПДР), що кореспондується з п. 1.9 ПДР на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом положень п. 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає у разі, зокрема, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За ч. 5 ст. 126 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом, вчинене особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується:

- за ч. 5 ст. 126 КпАП України - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 205931 від 26 грудня 2024 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 701276 від 11.05.2024, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення 11.05.2024 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- за ч. 1 ст. 130 КпАП України - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 205920 від 26 грудня 2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння у водія, а саме: порушення координації рухів, порушення мови, різкий запах з порожнини рота, поведінка яка не відповідає ситуації, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів з підписом ОСОБА_1 про згоду з результатом тесту, тестом № 1122 приладу «ALKOTEST 6810 DRAGER», результат тесту 2,05 проміле, відеозаписом події.

З дослідженого відеозапису видно, що працівники поліції вказали причину зупинки транспортного засобу ЗАЗ та на наявні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . В подальшому водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку, на що він надав згоду пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. Далі працівниками поліції було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «ALKOTEST 6810 DRAGER» та зафіксовано результат огляду 2,05 проміле. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду.

Крім того, з дослідженого відеозапису видно, що водій добровільно повідомив працівникам поліції про відсутність у нього посвідчення водія.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Досліджені судом докази є належними, допустимими, узгоджуються між собою та доповнюють один одного.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях громадянина ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушеннь та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 126 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, вирішуючи питання щодо накладення стягнення, керуючись положенням вказаної норми, суд приходить до висновку про накладення стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, при накладенні стягнення суд враховує також загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Так, ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, з урахуванням конкретних обставин та характеру вчинених правопорушень, з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також, запобігання вчиненню ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Визначаючи такий вид та розмір стягнення, суд враховує також наступне.

Відповідно до інфомації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області станом на 13.01.2025 відсутня інформація стосовно видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 04.09.2023 року (справа №702/301/20) звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Обґрунтовуючи доводи наведені у вказаній постанові Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду дійшла висновку, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Суд вважає релевантним посилання на практину Касаційного кримінального суду Верховного суду, оскільки дані адміністративні правопорушення потрапляють під дію кримінального аспекту.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 33, 40-1, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130, статтями 276-280, 283, 285 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 5 ст. 126 КпАП України, ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн (сорок тисяч вісімсот грн 00коп) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять грн шістдесят коп ) грн.

Роз`яснити, що відповідно до статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що на підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.