печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2914/25-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - не відомий,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Учасники судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її представник - адвокат Козирь С.В.

В С Т А Н О В И В :

13.01.2025 о 07 год 13 хв. у м. Києві на площі Андрія Первозваного водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху внаслідок зіткнення з автомобілем «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, до якої будучи причетною місце пригоди залишила, чим порушила вимоги п. 2.10а, Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 122- 4 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, однак зазначила, що умислу на залишення місця ДТП не мала, була змушена поїхати через невідкладні службові обов`язки.

Представник ОСОБА_1 адвокат Козирь С.В. у судовому засіданні подав письмове клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставинами дії в стані крайньої необхідності. В обґрунтування поданого клопотання долучив матеріали, що позитивно характеризують ОСОБА_1 та зазначив, що дії ОСОБА_1 (військовослужбовця), як водія автомобіля «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 в умовах воєнного стану фактично були спрямовані на забезпечення захисту та усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку. Шкода завдана вчиненим нею правопорушенням, а саме залишення місця ДТП, є менш значною, ніж усунена нею шкода для захисту від збройної агресії. А отже правопорушення було вчинено в умовах крайньої необхідності, за такого просив закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її представника адвоката Козиря С.В., дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та матеріали додані до них, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.10. а) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 13.01.2025 о 07 год 15 хв. у м. Києві по площі Андрія Первозваного керувала транспортним засобом «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху з правої сторони її автомобіля відбулося зіткнення з транспортним засобом, який намагався виконати поворот ліворуч, не надавши при цьому їй перевагу у русі її автомобілю. Після зіткнення проїхала близько 200 метрів та зупинилася, щоб оглянути свій транспортний засіб. Після чого продовжила рух, у зв`язку з невідкладними службовими справами.

Відеозаписом, долученим до протоколу чітко зафіксовано момент зіткнення транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 з автомобілем «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 та подальше залишення водієм ОСОБА_1 місця ДТП.

Дослідивши клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставинами дії в стані крайньої необхідності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (ст. 17 КУпАП).

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 686/5225/17.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Разом з тим, суду не надано доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що залишення місця ДТП ОСОБА_1 є виправданим та терміновим у даному конкретному випадку, зважаючи на значну небезпеку та загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за п. 4 ст.247 КУпАП.

Судом досліджено надані особою, уповноваженою на складання протоколу, наступні письмові докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, а саме дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 148643 від 17.01.2025; копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 148647 відносно ОСОБА_2 ; схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2025; письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; рапорті інспектора УПП у м. Києві ДПП; відеозапис з місця події та фотоматеріали, долученими до справи.

Отже, виходячи із фактичних даних, на основі яких суд встановив наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, вину останньої у порушенні вимог п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, враховуючи ненавмисний характер вчиненого правопорушення, а також дані про особу правопорушниці, вважає можливим у виховних цілях призначити стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 122-4, ст.ст., 283-287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушницею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА