Справа № 199/1349/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24.02.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого неофіційно водієм у службі таксі, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

- за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 о 23:50 годині в м. Дніпро по вул. Донецьке шосе, 4в, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітника поліції № 471508, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він працює неофіційно у службі таксі «Uklon», а також у інших службах з надання водійських послуг. Так, 17.01.2025 у нічний час він рухався автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 на ж/ж Фрунзенський у м. Дніпрі. У вказану дату та час його транспортний засіб був зупинений працівниками поліції, з підстав того, що на ньому не працювали «задній стоп» та «габарит». В ході спілкування з поліцейськими, останні провели поверхневу перевірку, а потім встановили, що він має ознаки наркотичного сп`яніння. Працівники поліції запропонували проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не довіряє поліцейським, була ніч, комендантська година, та взагалі він поспішав додому, так як удома знаходилася п`ятирічна дитина, котру треба було годувати. Він вказує, що його автомобіль постійно зупиняють поліцейські у зв`язку з чим, він декілька разів проходив медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Після вказаних подій, свій автомобіль він залишив на місці події, а сам пішки пішов додому. Надалі, о 05:00 годині він направився на громадському транспорті до медичного закладу проходити огляд на стан сп`яніння, однак надати суду висновок він не може, так як не пройшов огляд. Пояснити чому працівники поліції до нього мають таке ставлення, він також не може. Вважає, що останні мали намір відвезти його до ТЦК. Він зауважив, що тривалий час завжди допомагав та співпрацював з правоохоронними органами, коли бачив на дорозі порушення, то відразу зупиняв порушника і викликав поліцейських, серед яких були його друзі, деякі із них навіть займали керуючі посади в правоохоронних органах. Дії працівників поліції за події від 17.01.2025 не оскаржував, оскільки не хоче у своєму житті наживати ворогів. Просить суд його зрозуміти.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в межах пред`явленого протоколу, за обставин, викладених у постанові, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 223761 від 18.01.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та такий, що складений уповноваженою особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксовано, що працівники поліції встановлюють у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, як: неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук та пропонують водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 надає свою відмову (00:54 година).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильно кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з нормами, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу постанови, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Досліджені судом і покладені в основу постанови докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Судом встановлено, що даний відеозапис відображає усі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та такою, що підтверджує обставини, які мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та такою, що відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (00:54 година), що підлягає встановленню під час розгляду даної справи, і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису у суду немає.

Крім того, як слідує з самих показів ОСОБА_1 надані ним у судовому засіданні, останній повідомив, що підставою для складання працівниками поліції протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, були оголошені йому такі ознаки, як неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук.

Суд оцінює дані відеозаписи безперервними, інформативними, позбавленими упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Суд звертає увагу на тому, що Законом не передбачено вимог щодо двохгодинного фіксування працівниками поліції правопорушення.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, на пропозицію працівника поліції відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зазначені обставини призвели до порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, за конкретних обставин, ОСОБА_1 , на вимогу працівників поліції мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху та абз. 3 ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння, однак вказане ОСОБА_1 не було зроблено, що уподальшому стало законною підставою для складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд констатує, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Вищевказане право, судом також було роз`яснено ОСОБА_1 , про що є відповідна пам`ятка у матеріалах справи.

Так, ОСОБА_1 були надані суду копії висновків з КП «ДБКЛПД» ДОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від: 01.02.2025, 29.01.2025, 26.11.2023, які є негативними. Однак вказані дати жодним чином не спростовують того, що останній 18.01.2025 пройшов самостійно відповідний огляд. Крім того, ОСОБА_1 і не надав суду інших документів, які б підтверджували, що 18.01.2025 він звертався до закладу охорони здоров`я з підстав встановлення або спростування наркотичного стану.

Також суд звертає увагу й на те, що направлення до медичного закладу ОСОБА_1 не було вручено працівниками поліції з підстав того, що водій ОСОБА_1 після його огляду спілкувався з поліцейськими через закрите вікно свого автомобіля та відмовився від будь-яких підписів та вручення йому документів.

Суд зауважує, що видача направлення на медичний огляд водію, який відмовився його проходити у медичному закладі, чинним законодавством не передбачена. Направлення є підставою для проведення медичного огляду лікарем, водія, якого доставив на огляд поліцейський, чого у даному випадку не було. Самостійно медичний огляд ОСОБА_1 не проходив, жодних дій на проходження огляду він не вчиняв, доказів того, що він пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі протягом двох годин або більше ОСОБА_1 не надано.

Суд констатує, що ОСОБА_1 ніхто не позбавляв права в будь-який розумний час, навіть з похибкою більше двох годин пройти огляд у медичному закладі, залишивши питання евакуації автомобіля на сторону захисту, яка так активно вказаним питанням і займалася.

Суд наголошує, що питання про заходи забезпечення, як і відсторонення водія від керування та направлення автомобіля на спецмайданчик не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для закриття провадження по справі.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка мала місце 17.01.2025 за вищевказаною статтею КУпАП. При цьому суд акцентує увагу, що ОСОБА_1 в ході судового розгляду виказував різні версії про причину своєї відмови проїхати до медичної установи, як: недовіра поліцейським, які тривалий час були його друзями та займали керуючі посади; бажання поліцейських направити його до ТЦК, а також п`ятирічна дитина, яка перебуває одна вдома голодна, за наявності матері.

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо недоведеності його вини, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому учасник провадження вдома оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи ОСОБА_1 щодо неспроможності обвинувачення, висунутого йому, про порушення норм права, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу ОСОБА_1 реалізовув свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду адміністративного матеріалу останнім суд надав змогу здійснювати ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, подавати клопотання, чим останній скористався, вважаючи за можливе закінчити розгляд справи за наявності тих доказів, що є у справі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_1 , який свою провину не визнав, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати й те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, в даному випадку ОСОБА_1 взяв на себе відповідальність за трьох малолітніх дітей, які перебували в салоні його автомобіля (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 занеобхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного судучерез Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко