Справа № 308/1063/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2024 року ЗхРУ № 142771, 23 листопада 2024 року о 06 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Ужгород" на в`їзд в Україну прибув громадянин України, який на паспортний контроль надав паспорт громадянина України дл виїзду за кордон НОМЕР_1 . У ході опитування прикордонним нарядом "старший прикордонних нарядів у пункті пропуску" спільно з офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу встановлено, що у відомостях з бази даних "Ризик" щодо виїзду громадянина за кордон дані відомості відсутні. У подальшому особа зізналась, що 19.04.2024 перетнула державний кордон України поза пунктом пропуску в населеному пункті Горонглаб Закарпатської області, тобто вищевказаний громадянин вчинив незаконне перетинання державного кордону України. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст.12 Закону України "Про Державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, у зв`язку з чим суддя розглянув справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Складанню протоколу про адміністративне правопорушення, повинен передувати процес зібрання доказів, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, особою, яка склала відповідний протокол, надано окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, протокол про затримання, протокол особистого огляду, рапорт, та письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в яких вона повідомляє, що 19.04.2024 він вийшов напідпитку від свого будинку на відстань близько 2000-2500 метрів і опинився в Угорщині.

Однак, на переконання судді, зазначені докази не свідчать «поза розумним сумнівом» про те, що ОСОБА_1 вчинив незаконний перетин державного кордону України.

Зокрема, визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення, від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Водночас регламентований ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності покликається на обставини, що свідчать про її винуватість чи невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна саме особа, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративн правопорушення.

Показання такої особи підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах справи.

Водночас, у справі, яка розглядається особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення перевірки показань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не здійснила, можливості самообмови не виключила.

Зокрема, покликаючись на відомості з бази даних "Ризик" - не долучила витягу з зазначеної інформаційної системи щодо відсутності інформації про перетин даної особи через державний кордон, інших документів, у присутності даної особи не склала (актів про відсутність відмітки про перетин державного кордону, тощо).

Інформація, яка міститься у складеному та долученому до матеріалів справи рапорті службових осіб прикордонного наряду залежить від волі тільки вказаних службових осіб, а отже не може бути допустимим доказом обставин справи, та не входить до переліку фактичних даних, які можуть бути доказом, згідно з ст. 251 КУпАП.

Таким чином, твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України до Угорщини, поза пунктами пропуску через державний кордон України, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки не ґрунтується на фактичних обставинах справи та не підкріплене жодними іншими, крім самого протоколу, доказами, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та по своїй суті є припущенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення, не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зіст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу "Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Беручи до уваги наведене, суддя дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1КУпАП, та наявності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що органом, який запровадив відносно ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не доведено наявність в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суддя дійшов висновку, що провадження в справі належить закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Беручи до уваги висновок про закриття провадження у справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 9, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 256, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева