Справа №574/840/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 33/816/199/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лішунова Є.О. на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 31 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 20 серпня 2023 року о 00 год. 10 хв. в м. Буринь по вул. Незалежності керував транспортним засобом «Peugeot 407», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, водій відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лішунов Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 31 липня 2024 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив про дату, час та місце розгляду матеріалів справи відносно ОСОБА_1 . Так, в постанові проігноровано те, що повний та всебічний розгляд справи без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не можливий. Вказані обставини мають значення, оскільки неналежне дослідження доказів може вплинути на їх спотворення та свідчити про їх ненадійність.

Окрім цього, апелянт зауважує про те, що працівники поліції не діяли відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_1 не було направлено до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що при винесенні постанови суддя невірно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому постанова суду є незаконною.

У судове засідання призначене на 09 год. 00 хв. 11 лютого 2025 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 разом із захисником адвокатом Лішуновим Є.О., у черговий раз не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лішунов Є.О. знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана ними апеляційна скарга, в судові засідання жодного разу не з`явилися, подаючи чергові клопотання про відкладення апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що останні не бажають приймати участь в апеляційному перегляді даної справи.

Так, на апеляційний розгляд призначений на 11 год. 00 хв. 18 жовтня 2024 року адвокат Лішунов Є.О. не з`явився, подане клопотання про перенесення судового засідання обґрунтував необхідністю з`явитися до ТЦК та СП за повісткою.

До початку судового засідання призначеного на 09 год. 30 хв. 31 грудня 2024 року адвокат Лішунов Є.О. знову подав клопотання про відкладення, у зв`язку із необхідністю брати участь в слідчих діях.

10 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло чергове клопотання адвоката Лішунова Є.О. про відкладення судового розгляду, призначеного на 09 год. 00 хв. 11 лютого 2025 року, у зв`язку зі станом здоров`я та необхідністю провести курс реабілітації. Проте, підтверджень медичної необхідності проходження курсу реабілітації та неможливістю взяти участь в судовому засіданні, адвокат Лішунов Є.О. не надав.

Враховуючи численні клопотання адвоката Лішунова Є.О. про відкладення та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лішунова Є.О. апеляційної скарги на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 31 липня 2024 року, у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, і в даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2023 року серії ААД № 167918;

- відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису записаного на нагрудну камеру працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля, вбачається, як 20 серпня 2023 року о 00 год. 10 хв. по вул. Незалежності в м. Буринь, працівниками поліції з увімкненнями проблисковими маячками синього, червоного кольору та спеціального звукового сигналу, було зупинено автомобіль «Peugeot 407», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Працівники поліції повідомила водія про причини зупинки, а саме рух транспортного засобу під час комендантської години. На законні вимоги працівників поліції пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_1 почав вести себе агресивно, ігноруючи вимоги поліції.

Під час спілкування, працівники поліції виявили в ОСОБА_1 , ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Проте, ОСОБА_1 спочатку уникав відповіді на запропоновану пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд, потім почав тікати та чинити опір, у зв`язку з чим останнього було затримано та доставлено до службового приміщення ВПД № 4 (м. Буринь).

У службовому приміщенні працівників поліції, ОСОБА_1 повторно запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній категорично відмовився.

На підставі вище викладеного, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Тобто, долучений відеозапис містить інформацію щодо факту відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції не вручали ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, а тому останньому не пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, відхиляються апеляційним судом, оскільки останнього притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно п.6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення містить п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилась від проходження огляду, як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, що має місце в даній справі.

Посилання апелянта на порушення його прав, через розгляд справи у відсутності останнього та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Так, відповідно матеріалам справи ОСОБА_1 та його захисник Лішунов Є.О. достовірно знали про дату, час та місце судового розгляду складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявними розписками та довідкою про доставку електронного документу на електронний кабінет. Клопотань про відкладення судового засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 31 липня 2024 року, а ні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а ні його захисник, до суду не подавали.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 31 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лішунова Є.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.