Житомирський апеляційний суд
Справа №291/339/24 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Номер провадження №33/4805/148/25
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , Райчева Івана Дмитровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Райчева Івана Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 19.03.2024 о 10 год 56 хв в с-щі Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул Київській, керував транспортним засобом Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у лікувальному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Райчев І.Д., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення та направлені на огляд водія на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я зазначені недостовірні відомості щодо наявності ознак сп`яніння, а саме, в протоколі зазначено, що у ОСОБА_1 наявні запах алкоголю з ротової порожнини, розширені зіниці очей, ознаки наркотичного сп`яніння, а в направленні лише розширені зіниці очей, ознаки наркотичного сп`яніння без відомостей щодо запаху алкоголю з ротової порожнини. На думку захисника, у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки сп`яніння, а щодо ознак наркотичного сп`яніння у поліцейських підозр не було та вони про такі ознаки ОСОБА_1 не говорили. Крім цього, ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місті зупинки та поліцейські не пропонували йому пройти такий огляд, в протокол внесені недостовірні відомості та він складений на ОСОБА_1 , з порушенням його прав, зокрема права на захист. Також вказав, що ОСОБА_1 не видавалось направлення на огляд, яке винесене після складання протоколу та не містить серії та номеру протоколу. Звернув увагу, що матеріали справи повернулись після доопрацювання з поліції без фактичних змін, до матеріалів був доданий лише рапорт поліцейського, який не містив нової інформації та, відповідно до судової практики, не є доказом. Вважає, що поліцейські умисно зазначили у протоколі про відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння з метою фальсифікації матеріалів та подальшого притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП. Матеріали справи не містять належних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінуємого йому правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 263457 від 19.03.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 19.03.2024 о 10 год 56 хв в с-щі Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул Київській, керував транспортним засобом Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у лікувальному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.1); розпискою про роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.3); направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та до закладу охорони здоров`я він не доставлявся у зв`язку з його відмовою (а.с.2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.5); копією постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.7); рапортом інспектора СРПП ВПД № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 18.10.2024 (а.с.75); відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля (а.с.14).

Слід зауважити, що ОСОБА_1 належним чином ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та іншими процесуальними документами, які ним підписані без зауважень.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апеляційної скарги спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом фіксації обставин події, з якого вбачається, що під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів істотних порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених працівниками поліції процесуальних документів - недопустимими доказами, працівниками поліції не допущено.

За змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. Як вбачається з відеозапису, після зупинення транспортного засобу, інформування про причину зупинки, складення постанови про порушення ПДР, працівник поліції чітко запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (час на відеозаписі 00:11:01), проте останній беззаперечно відмовився, не зважаючи на те, що йому були роз`яснені наслідки такої відмови. Та обставина, що поліцейський не повідомив ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та твердження про відсутність у нього таких ознак, не можуть бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним. Ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, зазначені уповноваженою особою у направленні на проходження медичного огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 власноруч підписав. Не вручення ОСОБА_1 направлення до закладу охорони здоров`я не виключає його винуватості, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказівка у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у водія, крім ознак наркотичного сп`яніння, ознак алкогольного сп`яніння і відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінуємого йому правопорушення, оскільки відеозаписом підтверджено, що останній не виконав вимоги п.2.5 ПДР, відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є достатнім для кваліфікації діяння як такого, що охоплюється об`єктивною стороною інкримінуємого йому правопорушення.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, складеними відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення та іншими процесуальними документами, які він особисто підписав без будь-яких зауважень.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Райчева Івана Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич