Справа № 203/500/25
Провадження № 3/0203/427/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

20.02.2025 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольняков О.О., розглянувши справу, що надійшла від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Посадовою особою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 12.01.2025 року, о 22 год. 44 хв., м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна 13, водій відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння (не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці) за допомогою приладу Драгер. Також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5. ПДР України.

ОСОБА_1 в суді пояснив, знаходився біля будинку, чекав свого знайомого, та невідомо чому був затриманий працівниками поліції. Він дійсно знаходився в стані алкогольного сп`яніння, однак авто не керував, не мав при собі ключів від транспортного засобу, документів. Після затримання був до ставлений до ТЦК. Від породження огляду не відмовлявся, та проходив огляд за допомогою газоаналізатора Драгер, однак він результатів так і не показав, але йому не пропонували пройти огляд у медичному закладі.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Макаров М.В., просив суд зарити справу відносно ОСОБА_1 з огляду на те, що немає доказів керування транспортним засобом. ОСОБА_1 був згоден пройти огляд на стан сп`яніння. Звернув увагу суду, на численні порушення працівниками поліції процедури огляду.

Дослідивши матеріали справи, такі як протокол про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №219500 від 12.01.2025 року, рапорт працівника поліції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протокол про адміністративне затримання, відеозапис з камер нагрудних відеорестраторів працівників поліції, суд приходить до наступного.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративні правопорушення повинні бути вказані: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення адміністративного правопорушення, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису видно, як невідома особа виходить із автомобіля, який припаркував та іде в невідомому напрямку. Далі на відео працівники поліції, починають наздоганяти чоловіка та затримують. В той час, як особа виходила із авто, вона закрила авто. Однак, після затримання ОСОБА_1 працівники поліції не знайшли у нього ключів від авто. Також суд звертає увагу, шо особа, яка виходила із авто, була одягнута у світлі речі, в свою чергу ОСОБА_1 був одягнутий у темні речі. В подальшому, після затримання із застосуванням кайданків, ОСОБА_1 було доставлено до ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області (м.Дніпро, вул. Троїцька 2), однак до приміщення так і не запрошено, а біля будівлі відділку поліції було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатору Драгер. ОСОБА_1 намагався пройти огляд за допомогою зазначеного технічного приладу, однак це так йому і не вдалось. Перед тим, як ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, працівник поліції також пропонував йому пройти огляд у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 погодився, однак зазначив, що немає сенсу, оскільки він не керував транспортним засобом. Після того, як ОСОБА_1 не зміг пройти огляд за допомогою газоаналізатору Драгер, йому не пропонували пройти огляд в медичному закладі, а було доставлено до ТЦК на вул. Панікахи.

Оскільки інспектор поліції є представником суб`єкта владних повноважень, то його рапорт не може вважатись доказом по справі, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення стану сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами відповідним медичним висновком.

У випадку ж відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За змістом ст.252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом було досліджено відеозапис, з якого вбачається, що після затримання ОСОБА_1 працівниками поліції його не було доставлено до медичного закладу для проходження огляду, хоча ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду.

В свою чергу із дослідженого відеозапису не видно, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з огляду на суттєві відмінності в одязі, в якому був одягнутий ОСОБА_1 та особа яка виходила із авто.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить досить близький до кримінальних правопорушень характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких.

В свою чергу з відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

У зв`язку із визначеним, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що, відповідно до ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.283-285, 251, 266, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя, -

постановив:

Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя О.О.Смольняков