Справа № 274/906/25
Провадження № 3/0274/377/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Мороко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, громадянина України, який непрацевлаштований, проживає за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

05.02.2025 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, який відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий на розгляд судді Мороко С.В.

Згідно з зазначеним вище протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , перебуваючи під адміністративним наглядом та маючи заборону на вихід з постійного місця проживання в нічний час доби, під час перевірки 17.01.2025 близько 23:15 був відсутній за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив правила адміністративного нагляду.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 187 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що тимчасово проживає в АДРЕСА_3 , у брата. Працівникам поліції не повідомляв про зміну місця проживання.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, надано:

- протокол про адміністративне правопорушення від 03.02.2025 серії ВАВ № 038757;

- рапорт від 17.01.2025 інспектора СПДН ВП Бердичівського РВП;

- довідку від 18.01.2025 Бердичівського РВП про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення;

- довідку про звільнення;

- постанову Бердичівського міськрайонного суду від 10.05.2024 про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_1 ;

- постанову Бердичівського міськрайонного суду від 26.03.2024 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо події, яка відбулась 17.01.2025, було складено лише 03.02.2025, а обставини події фактично встановлювалися тільки на підставі рапорту від 17.01.2025 інспектора СПДН ВП Бердичівського РВП.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пояснень особи, яка вчинила правопорушення до протоколу не долучено. Однак, як вбачається з матеріалів об`єднаної справи № 274/9660/24, провадження № 3/0274/3023/24, яка була одночасно з цією справою розглянута судом 19.02.2025, у ОСОБА_1 працівниками поліції відбирались пояснення 29.01.2025, тобто особу, яка вчинила правопорушення, було виявлено за 5 днів до дати складення відповідного протоколу.

Таким чином, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП дотримані не були.

Тому, протокол про адміністративне правопорушення від 03.02.2025 серії ВАВ № 038757 не може бути визнаний належним та допустимим доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За приписами чч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені, зокрема, в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 560/751/17 від 27.06.2019 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Оскільки саме на особу, уповноважену на складання протоколу, покладено обов`язок збирання доказів, що належним чином здійснено не було, відсутні підстави для притягнення до відповідальності особи, щодо якої такий протокол було складено.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Мороко