П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ№ 127/4442/25
25 лютого 2025 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Головного управління державної податкової служби України у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої завідувачкою секції м. Вінниці ТОВ «ДК «Мірана», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

21.01.2025 о 12:42 год. в м. Вінниця, по вул. Д.Нечая, 53-Б ОСОБА_1 під час продажу тютюнових виробів загальною вартістю 40 030,40 грн., розрахункові операції 21.01.2025 не проведено через реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ не роздруковано та не видано. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 1, 2, ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП.

24.02.2025 ОСОБА_1 подала письмові пояснення, в яких просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що до посадових обов`язків завідувачки секції у м. Вінниці не входить робота з РРО, проведення розрахунків, тощо, а тому акт перевірки від 21.01.2025 її не стосується. Вказаний акт перевірки не може вважатися достатнім та належним доказом, крім того, ТОВ «ДК «Мірана» подало скаргу на даний акт та збирається оскаржувати його в судовому порядку. У ОСОБА_1 не було умислу на вчинення даного правопорушення. Крім цього, з акту перевірки вбачається, що за результатами контрольної розрахункової операції було надано розрахунковий документ встановленої форми.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, проте подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Провадження у справі просить закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Нормами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушила п.п. 1, 2, ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №88 від 21.01.2025 та актом (довідкою) фактичної перевірки від 21.02.2025 №1290/02-32-07-05/44817091.

Твердження ОСОБА_1 про те, що до її посадових обов`язків як завідувачки секції у м. Вінниці не входить робота з РРО та проведення розрахунків суд сприймає критично, оскільки на підтвердження даного твердження не було надано жодних доказів, зокрема посадової інструкції завідувачки секції у м. Вінниці «ТОВ «ДК «Мірана».

Твердження про те, що ТОВ «ДК «Мірана» подало скаргу на ППР від 14.02.2025 №61/35000703,також не підтверджене жодними доказами.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що ТОВ «ДК «Мірана» планує оскаржувати акту в судовому порядку, оскільки товариство не погоджується із висновками, встановленими в акті фактичної перевірки від 21.01.2025, оскільки вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, суд зазначає наступне.

Акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не може бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13, а також Верховним Судом у постановах від 10 травня 2018 року у справі №811/119/13-а, від 13 грудня у справі №810/6689/14.

Таким чином, дії ТОВ «ДК «Міріана» щодо оскарження саме акту фактичної перевірки від 21.02.2025 №1290/02-32-07-05/44817091 не свідчать про те, що він є недостовірним та неналежним доказом.

Щодо посилання ОСОБА_1 на п.2.2.12, п.2.2.12 та п.2.2.15 фактичної перевірки від 21.02.2025 №1290/02-32-07-05/44817091, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.2.12, надання розрахункового документа встановленого змісту надано.

Відповідно до п.2.2.13, фіскальний режим роботи розрахункових операцій забезпечено.

Відповідно до п.2.2.15, наявність та цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій забезпечено.

Суд звертає увагу, що зафіксовані у вказаних пунктах обставини не спростовують обставин, викладених в протоколі, оскільки в п.2.218 акту зазначено, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становить 200 000 грн., а сума, зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (у загальній сумі за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня) 159 969,90 грн. Таким чином, саме по собі надання розрахункового документу належної форми не є доказом відсутньої розбіжності.

Саме наявність вказаної розбіжності і стала підставою для складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Доказів на спростування вказаної обставини матеріали не містять та ОСОБА_1 не надано.

Виходячи з наведеного, суд визнає ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Зважаючи на вказані вище обставини справи, враховуючи вимоги ст. 23 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 155-1 КУпАП у розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 40-1, 155-1, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя