ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Буряка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Буряка Дмитра Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_2

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої продавцем магазину «Спартанець»,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу продавцем магазину «Спартанець», визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на неї адміністративне стягнення у межах санкції за більш серйозне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за те, що вона 29 вересня 2024 року близько 23:30 год. по бульвару Щепотьєва, 10, в м. Полтава, керувала транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння про що свідчив запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.

В той же час, 29 вересня 2024 року приблизно о 23:30 год. по бульвару Щепотьєва, 10, в м. Полтава, ОСОБА_2 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди як власник та пасажир транспортного засобу «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 умисно залишила на ньому місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_2 допустила порушення п. 5.4 та п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №139940 від 23 вересня 2024 року, ОСОБА_2 22 вересня 2024 року, о 23:30 в м. Полтава, по бульвару Щепотьева, 10, керуючи транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 по дворовій території заднім ходом, не впевнилась в безпечності руху та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Bmw» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення та встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , який допустив зіткнення з транспортним засобом «Bmw» д.н.з. НОМЕР_2 , керував ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року, ОСОБА_2 через свого захисника адвоката Буряка Д.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати в частині притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження в даній частині.

Апеляційна скарга обґрунтовується відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисник адвокат Буряк Д.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Мотиви суду

Згідно з положеннями частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно п. 5.4 ПДР України у разі дорожньо-транспортної пригоди пасажир причетного до пригоди транспортного засобу повинен надати можливу допомогу потерпілим, повідомити про пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції і перебувати на місці до прибуття поліцейських.

Визнаючи ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого, ст. 122-4 КУпАП України суд першої інстанції виходив з того, що остання, будучи власницею транспортного засобу «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 добровільно довірила право керування ним ОСОБА_3 та була учасником дорожнього руху, а саме пасажиром даного автомобіля під час ДТП, тобто бачила і розуміла усі його суттєві обставини, однак, до приїзду поліції без поважних причин залишила місце події, чим порушила вимоги п. 5.4 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

З даним висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки зазначений склад адміністративного правопорушення доведений матеріалами справи.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.12 розділу ІІ вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також, Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що інкримінуються ОСОБА_2 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Вважаючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведеною, місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії правопорушення серії ЕПР1 №134946 від 23 вересня 2024 року (а.с.1); направлення на огляд водія (а.с.3); відеозаписи (а.с.5); пояснення потерпілого ОСОБА_4 .

Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та поза увагою і без належної оцінки суду залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У даному випадку, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134946 від 23 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_2 29 вересня 2024 року близько 23:30 год. по бульвару Щепотьєва, 10, в м. Полтава, керувала транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння про що свідчив запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з яких неможливо встановити рух транспортного засобу та факт його зупинки, оскільки відеозапис розпочинається о 23:57 год, 29 вересня 2024 року з того моменту коли працівники поліції прибули у двір будинку № 6 по вул. Ціолковського в м. Полтава та в подальшому встановили, особу, яка знаходилась по вищезазначеній адресі та нею виявилась ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , та зупинку працівниками поліції даного автомобіля, а відтак не доведено вину останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на ту, обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134946 від 23 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_2 о 23:30 год 23 вересня 2024 року по бульвару Щепотьєва, 10, в м. Полтава керувала транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , однак місцем складання протоколу зазначено, м. Полтава, вул. Ціолковського,6 та дату складання вказано 23 вересня 2024 року, 01:28:21 год., тобто протокол був складений майже через 2 години з моменту начебто руху автомобіля «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 та місце складання даного протоколу відрізняється від місця руху транспортного засобу.

У даному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно ст.62Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Буряка Д.М. підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року в частині визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачуване ч.1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасуванню із закриттям провадження в цій частині у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП слід залишити без змін.

Оскільки за ст.122-4 КУпАП місцевим судом стягнення не обиралося його призначає апеляційний суд.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Буряка Дмитра Миколайовича задовольнити частково.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, провадження в цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року залишити без змін, наклавши на ОСОБА_2 стягнення за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення в вигляді штрафу в розмірі 3400 грн та стягнення на користь держави судового збору в сумі 605 грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко