Справа № 366/319/25
Провадження №3/366/392/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділення поліції № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

І. Суть правопорушення, визнана суддею доведеною

29.01.2025, приблизно о 15 год. 15 хв., в с-щі Іванків по вул. Миколи Клименка, поблизу будинку № 56, ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA DIO без реєстраційного номера та не мав відповідних документів на право керування транспортним засобом певної категорії, що вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, 29.01.2025, приблизно о 15 год. 15 хв., в с-щі Іванків по вул. М. Клименка, ОСОБА_1 керував скутером HONDA DIO без реєстраційного номера з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився під запис нагрудної камери, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ІІ. Рух справи

05.02.2025 матеріали справ № 366/319/25 (за ч. 2 ст. 130 КУпАП) та № 366/320/25 (за ч. 5 ст. 126 КУпАП) надійшли до суду.

Постановою судді від 20.02.2025, зазначені справи об`єднані в одне провадження, якому присвоєно реквізити: справа № 366/319/24, провадження № 3/366/392/25

ІІІ. Позиції сторін

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, шляхом надсилання судової повістки про виклик поштовою кореспонденцією та додатково, шляхом надсилання судової повістки у формі смс-повідомлення.

З матеріалів поштової кореспонденції вбачається, що ОСОБА_1 судові повістки у справах № 3366/319/25 та № 366/320/25 отримав особисто 08.02.2025. Судові повістки у формі смс-повідомлення отримав 05.02.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті, участь особи при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 126, 130 КУпАП не є обов`язковою.

Також слід зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знає про існування складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, про що, зокрема, свідчать його підписи в них. Тому, він не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебувають справи відносно нього, а також результатами такого розгляду.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Також, у справі «Каракуця проти України» у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

До аналогічних висновків прийшов Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 06.06.2023 у справі № 953/375/23.

За встановлених обставин, неприбуття ОСОБА_1 у судове засідання, суддя розцінює як спосіб реалізації ним своїх прав, тому розгляд справи слід провести без його участі.

IV. Визначення порядку розгляду справи.

Враховуючи, що матеріали справ про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження, відомості, які відображені у протоколах про адміністративне правопорушення стосуються подій, які мали місце в один і той же день, час, місці та відносно однієї і тієї ж особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, докази цих справ повинні досліджуватись разом в рамках одного провадження.

Саме такий порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення є дотриманням засад провадження у справах про адміністративні правопорушення відповідно до норм КУпАП.

Це сприятиме повному, всебічному і неупередженому розгляду справи про адміністративні правопорушення у точній відповідності із законом, при цьому у повній мірі буде досліджено всі без виключення обставини, які підлягають дослідженню, у справі буде прийнято законне та обґрунтоване рішення.

V. Оцінка судді

Розглянувши справу про адміністративні правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що протоколи про адміністративні правопорушення складені правильно, відомості, які у них відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковані вірно, а наявні в матеріалах справ докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності та доводять, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених:

ч. 5 ст. 126 КУпАП (повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), що полягало в порушенні вимог п. 2.1 «а» ПДР України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (в контексті розгляду справи за ч. 5 ст. 126 КУпАП положення п. 2.1 «в» ПДР України слід розглядати не як фізичну відсутність в особи на момент керування транспортним засобом відповідного документа, а відсутність особисто-майнового «права» керування транспортними засобами відповідної категорії, яке надається державою в особі відповідного органу у встановленому законодавством порядку);

ч. 2 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинена особою, яка повторно протягом року піддавалась адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП), що полягало в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Його провина у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується:

за ч. 5 ст. 126 КУпАП:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 285885 від 29.01.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.01.2025;

- копією постанови судді Іванківського районного суду від 03.12.2024 (набрала законної сили 16.12.2024), згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років;

- долученими в установленому законом порядку відеозаписами на оптичному диску.

за ч. 2 ст. 130 КУпАП:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 285956 від 29.01.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.01.2025;

- письмовим направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.01.2025 із зазначенням про виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та відміткою про відмову останнього від проходження такого огляду;

- копією постанови судді Іванківського районного суду від 04.07.2024 (набрала законної сили 16.07.2024), згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.;

- долученими в установленому законом порядку відеозаписами на оптичному диску.

Суддею не встановлено обставин, які б в силу ст.ст. 17-20 КУпАП виключали адміністративну відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень.

VI. Накладення адміністративного стягнення

Суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Застосовуючи вид і міру адміністративного стягнення, суддя враховує: характер вчинених правопорушень, які є грубими адміністративним правопорушенням, наслідками яких є дорожньо-транспортні пригоди, що супроводжуються як пошкодженням чи знищенням майна громадян, так і спричиняють тяжкі наслідки їх життю та здоров`ю; особу ОСОБА_1 , який повторно протягом року, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, вчинив грубі адміністративні правопорушення на транспортному засобі, який є джерелом підвищеної небезпеки, хоча при цьому розумів наслідки, які можуть настати через його вчинення та розумів відповідальність, яку він може понести за його вчинення, при цьому належних висновків для себе не зробив та все ж таки вчинив ці правопорушення; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

6.1 щодо адміністративного правопорушення, в межах санкції якого слід накласти адміністративне стягнення

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Серйознішим в розумінні ч. 2 ст. 36 КУпАП правопорушенням є таке, санкція якого передбачає більш тяжче (суворіше) адміністративне стягнення в порівнянні з іншими вчиненими правопорушеннями.

Критерій серйозності правопорушення слід визначати в залежності від суворості основного виду стягнення тяжкості.

Адміністративний арешт є найбільш суворим з усіх видів адміністративних стягнень. Тому, законодавець прямо зазначає, що адміністративний арешт застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень. Цією ж обставиною пояснюється використання цього стягнення тільки в альтернативних санкціях.

З огляду на те, що з числа вчинених правопорушень, санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного арешту, відносно ОСОБА_1 в силу ч. 2 ст. 36 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення за санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки така санкція є більш серйозною з числа вчинених правопорушень.

6.2. щодо основного виду адміністративного стягнення

При визначенні основного виду адміністративного стягнення суддя враховує, що попередньо накладені відносно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, розміри яких є значними, не досягли мети накладення стягнення, а саме не виховали останнього та не змогли запобігти вчиненню правопорушником нових правопорушень.

З огляду на викладене, суддя вважає за недоцільне накладати на ОСОБА_1 штраф, тому до останнього слід застосувати адміністративний арешт в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

6.3. щодо додаткового виду адміністративного стягнення

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами.

У постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23) ОП ККС ВС прийшла до висновку, що особу, яка не отримувала водійського посвідчення, але сіла за кермо та порушила ПДР, суд може позбавити права керувати транспортними засобами, з таких підстав.

Призначення покарання без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості.

При цьому об`єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.

Суддя враховує, що така правова позиція викладена Верховним Судом в кримінальному судочинстві, однак підлягає застосуванню як релевантна до цієї справи з таких підстав.

Верховний суд у постанові від 02.12.2024 у справі № 638/2334/23 прийшов до висновку, що застосування висновків Верховного Суду здійснюється судами не з урахуванням форми судочинства, а з огляду на критерій подібності правовідносин. Така ж правова позиція викладена у пунктах 25-27, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

При цьому, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відтак, факт отримання чи неотримання особою посвідчення водія не має вирішального значення при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

За ч. 1 ст. 25 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами може накладатись як основне, так і як додаткове адміністративне стягнення.

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки як додаткове адміністративне стягнення.

При цьому, ч. 5 ст. 126 КУпАП також передбачає як додаткове адміністративне стягнення позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Положеннями ч. 2 ст. 36 КУпАП передбачено право приєднувати до основного стягнення, яке накладається за санкцією статті КУпАП, яка є більш суворішою, одного з додаткових стягнень за санкціями статей КУпАП з числа інших, менш серйозніших вчинених правопорушень.

Суддя враховує, що попередньо накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років не виконало мети адміністративного стягнення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суддя вважає за необхідне до основного визначеного виду адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту приєднати додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 7 років за санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Щодо застосування такого виду адміністративного стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу, суддя приходить до такого.

Відповідно до положень п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оплатне вилучення транспортного засобу не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 перебуває у його власності, суддя позбавлена можливості застосувати такий вид стягнення, оскільки він може неправомірно позбавити право власності іншої особи.

З огляду на встановлені обставини справи, а також враховуючи характер вчинених правопорушень, вид і міру адміністративного стягнення, яке застосовується до правопорушника за їх вчинення, враховуючи положення ст. 36 КУпАП, суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту за санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП та додаткового стягнення за санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме такий вид адміністративного стягнення на переконання судді буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема він забезпечить запобігання вчинення правопорушником нових правопорушень, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

6.4 порядок виконання стягнення

Враховуючи положення ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 2 КУпАП, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Конституційного Суду України № 10-р/2018 у справі № 1-12/2018 (3911/15) від 23.11.2018 року, рішення ЄСПЛ у справах «Швидка проти України» (Заява № 17888/12) від 30.10.2014 року, «Мессіна проти Італії (№ 2)» (Messina v. Italy (no. 2), «Енеа проти Італії» (Enea v. Italy) [ВП], заява № 74912/01, п. 73 та п. 74, ECHR 2009), постанова про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

З моменту набрання постановою законної сили, підлягає виконанню стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

VII. Судовий збір

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_2 звільняється від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», а тому, з нього слід стягнути встановлену суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 36, 40-1, 126, 130, 245, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, та в силу ст. 36 КУпАП, застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 (десять) діб, з його утриманням під вартою у визначеному органом Національної поліції місці з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Строк відбування адміністративного арешту ОСОБА_1 рахувати з моменту його затримання для відбування адміністративного стягнення, після набрання цією постановою законної сили

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок)

реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Строк пред`явлення до виконання цієї постанови становить три місяці.

Суддя Н.П. Слободян