КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/3897/23 Апеляційне провадження № 33/824/1243/2025Головуючий у суді першої інстанції - Жежера О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 03.05.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. (а.с.13).

Не погодившись з указаною постановою суду ОСОБА_1 , перебуваючи в ДУ «Київський слідчий ізолятор», 15.12.2024 подав апеляційну скаргу, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 21.01.2025 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі просить постанову скасувати та прийняти нову, якою притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи. Вважає виним у домашньому насильстві ОСОБА_3 , з яким у нього виник конфлікт і який наніс йому тілесні ушкодження. Також постанова є необґрунтованою, оскільки судом не досліджено усі обставини справи та особу ОСОБА_3 (а.с.21-23).

Постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У зв`язку з наявністю даних про те, що ОСОБА_1 утримується в ДУ «Київській слідчий ізолятор», останньому через указану установу було направлено копію постанови Київського апеляційного суду від 28.01.2025 та повідомлено про розгляд апеляційної скарги 18.02.2025 о 12 год. 45 хв.

На час розгляду справи заяв/клопотань від ОСОБА_1 про розгляд справи в режимі відеоконференції не надходило.

З огляду на перебування ОСОБА_1 в ДУ «Київській слідчий ізолятор», повідомлення його про розгляд справи судом апеляційної інстанції та враховуючи відсутність заяви останнього про проведення судового засідання з його участю в режимі відеоконференції, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 521384 від 01.03.2023, ОСОБА_1 01.03.2023 о 21 год. 35 хв. в АДРЕСА_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно пасинка ОСОБА_3 , а саме психологічне насилля, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 01.03.2023 о 21 год. 35 хв. перебуваючи за місцем проживання, в стані алкогольного сп`яніння , повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого пасинка ОСОБА_3 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції та поясненнями, постановою про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 09.11.2022 (а.с. 13).

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом першої інстанції визнано доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно свого пасинка, яке полягає у погрозах фізичною розправою та у висловлюваннях нецензурною лайкою, та з огляду на наявні в справі докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протягом року згідно з постановою Оболонського районного суду міста Києві від 09.11.2022, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:

- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених норм права, вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки.

Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Самі по собі, конфліктні стосунки та вживання нецензурної лексики, не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Убачається, що на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 521384 від 01.03.2023 долучено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та відео із нагрудної камери поліцейського № 472401.

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яка складена за результатами співбесіди постраждалої особи ОСОБА_3 з інспектором поліції Шведом А.А. вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались конфліктні стосунки, внаслідок особистої неприязні та зловживання кривдником алкогольними напоями. Поліцейським уповноваженого підрозділу визначено середній рівень небезпеки. Із зазначеною формою було ознайомлено ОСОБА_3 .

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у бік ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, мав невмотивовану агресію. Між постраждалим та кривдником склалися неприязні стосунки, які виражалися у словесних образах та погрозах фізичною розправою кривдника у бік постраждалого. Зазначені обставини також підтвердила цивільна дружина ОСОБА_1 , яка доводиться матір`ю постраждалому. Разом з цим, з дослідженого відеозапису встановлено те, що ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 також висловлював нецензурну лайку та виражав невмотивовану агресію, внаслідок чого на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення, що указує на непрязність кожної із сторін конфлікту один до одного.

Окрім цього, матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень з постановою Оболонського районного суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 756/9584/22, яка узгоджується із витягом АРМОР, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень (а.с. 8).

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, що узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують факт вчинення інкримінованого правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук