Справа № 346/1746/24
Провадження № 33/4808/137/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Боднарука В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Боднарука В.В. на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 605 гривень 60 копійок судового збору,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2024 року о 21 год. 55 хв. у смт. Отинія, по вул. Свободи, на автодорозі Н-10, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом PEUGEOT-3008, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на факт встановлення стану алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора " Драгер 6810", результат 0,66% проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Боднарук В.В. просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду від 19.12.2024 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також його прав та охоронюваних законом інтересів.

Посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та її захисника Боднарука В.В. що є порушенням права особи на захист.

На думку апелянта, у постанові суду першої інстанції не конкретизовано за які дії ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення і в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджують вчинення правопорушення та доводять, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, під час спілкування із водієм ОСОБА_1 працівники поліції не повідомили причину зупинки та не назвали ознаки сп`яніння, на підставі яких був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції із застосуванням спеціального технічного засобу.

Крім того, працівники поліції не надали для ознайомлення документи, які свідчили про справність газоаналізатора за допомогою якого було проведено огляд , не роз`яснили водієві права та обов`язки, передбачені законодавством України та процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт звертає увагу, що акт огляду не складався у присутності ОСОБА_1 і її шляхом обману змусили його підписати вказаний документ, не роз`яснивши правові наслідки. Звертає увагу, що акт огляду на стан сп`яніння не має номеру та серії газоаналізатора за допомогою якого було проведено огляд, а його копію не було вручено ОСОБА_1 .

Стверджує, що ОСОБА_1 не була згідна із результатами огляду на стан сп`яніння, проте працівники поліції, однак не запропонували проїхати їй до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, не виписали направлення для проходження огляду в медичному закладі, хоча відповідне направлення наявне у матеріалах справи.

Звертає увагу, що направлення складене із порушенням Інструкції, оскільки в ньому вказано, що водій повинна була проїхати до НКП Коломийська ЦРЛ КМР, а не в Отинійську районну лікарню, яка була розташована ближче до місця зупинки транспортного засобу.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення, складався без присутності ОСОБА_1 і остання розписалася в ньому, оскільки працівники поліції роз`яснили, що вона своїм підписом підтверджує, що ознайомлена з тим в якому суді буде проходити розгляд адміністративної справи.

Вважає, що протокол не відображає усі обставини справи, оскільки не містить серії та номеру газоаналізатора, за допомогою якого було проведено огляд, не вказано ознак у зв`язку з якими було проведено цей огляд, а тому він не є належним і допустимим доказом.

Адвокат Боднарук В.В. вважає, що показання газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 не можуть бути допустимим доказом в цій категорії справ, оскільки спецприлад не має відповідного сертифікату, тому що дія сертифікату закінчилася у 2015 році.

На думку апелянта, долучені до матеріалів справи відеозаписи не містять даних факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та де працівники поліції зупиняють транспортний засіб, та проводять огля на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , тому вони зобов`язані були залучити свідків, що не було зроблено.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, хоча в установленому законом порядку повідомлялася про розгляд апеляційної скарги.

Зі змісту доводів захисника адвоката Боднарука В.В. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за її відсутності.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення її становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Боднарук В.В. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

В апеляційній скарзі міститься посилання на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Боднарука В.В.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 надійшла до суду 05.04.2024 року (а.с. 15) та неодноразово призначалась до розгляду, який постійно відкладався за клопотанням сторони захисту з посиланням на обставини, які не були доведені належним чином, що безумовно давало правові підстави суду першої інстанції прийти до висновку про можливість розгляду провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 30.09.2024 р. укладений між адвокатом Тарасенком В.С. та ОСОБА_1 та ордер від 20.10.2024 року, що підтверджує повноваження захисника адвоката Тарасенка В.С. представляти інтереси ОСОБА_1 у Коломийському міськрайонному суді. У матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, яке зареєстроване у Коломийському міськрайонному суді 08.11.2024 р.

З мотивувальної частини постанови суду першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її захисників Боднарука В.В., Тарасенка В.С., які належним чином повідомлялись про розгляд справи.

Зокрема, повідомлення про розгляд провадження судом 19.12.2024 року підтверджується відповідними судовими повістками, які були направлені особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 74) та її захисникам Тарасенку В.С. (а.с. 73) та Боднаруку В.В. (а.с. 76), довідкою про доставку повідомлення у додадок «Viber» одержувачу ОСОБА_1 (а.с. 78).

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 та захисник адвокат Боднарук В.В. були належним чином проінформовані про те, що в провадженні суду знаходиться справа про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , розгляд якої призначено на 19.12.2024 року на 10 год. 55 хв.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, що дозволяло особі, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та його захисника протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без їх участі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та її захисник адвокат Боднарук В.В. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №587366 від 29.03.2024 (а.с. 1) ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 29.03.2024 о 21 год. 55 хв. у смт Отинія по вул. Свободи на автодорозі Н-10 водій керувала т/з Пежо 3008 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на факт вживання алкоголю та визначення ступеню сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат 0,66% проміле, чим порушила п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що вона звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складений уповноваженою особою інспектором СРПП Коломийського РВП ГУНП капітаном поліції Далибожиком Р.Р. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_1 , що стверджено власноручним підписом останньої.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 була присутня при його складанні, ознайомлена із його змістом, їй були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що надасть на окремому аркуші.

У протоколі зазначено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Коломийському міськрайонному суді, ОСОБА_1 власноручним підписом зазначила, що ознайомлена із місцем розгляду.

Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія було тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 та виданий тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом НОМЕР_3 .

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримала копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується її власноручним підписом.

Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, за допомогою приладу газоаналізатора Драгер 6810, результати огляду на стан сп`яніння 0,66 проміле. ОСОБА_1 власним підписом засвідчила, що з результатами вона згодна. (а.с. 3)

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про номер та серію газоаналізатора за допомогою якого було проведено огляд, оскільки відсутність вказаних даних не свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення і не впливає на висновки суду про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення та можливості здійснювати сторони захисту здійснювати ефективний захист інтересві, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з даними направлення в КРП Коломийська ЦРЛ на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 29.03.2024 року, внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результати огляду 0,66% проміле. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я не доставили, оскільки вона відмовилася. (а.с. 4).

Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 не заперечувала проти позитивного результату огляду, який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.

Апеляційний суд вважає безпідставним доводи сторони захисту про те, що у направленні до медичного закладу працівники поліції вказали, що огляд на стан сп`яніння буде проведено у КНП «Коломийська ЦРЛ»,хоча повинні були зазначити КНП «Отинійська районна лікарня». Вищевказані доводи не впливають на висновки про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення, оскільки складання направлення до медичного закладу за умови, що водій транспортного заходу не заперечує висновки огляду , який було проведено поліцейським є зайвим.

Крім того, відповідно до вимог закону визначення закладу охорони здоров`я, який повинен проводити огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу відноситься до дискреційних повноважень, оскільки у даному випадку працівник поліції має право діяти з врахуванням конкретних умов та наявних обставин на власний розсуд у межах закону.

Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що працівник поліції самостійно визначає який медичний заклад з врахуванням конкретних обставин, які мають важливе значення для своєчасного проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу є найближчим.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р., вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП саме на працівника поліції покладається обов`язок своєчасно, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, доставити водія транспортного засобу до медичного закладу, який має право провести такий огляд у встановленому законом порядку.

Відповідно до роздруківки приладу «Драгер Алкотест 6810», огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений 29.03.2024 о 22:02 год. за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», прилад №ARВL-0966, принтер №ARВМ-5256, тест №4547, дата калібрування 04.07.2023, результат 0,66 проміле. Роздруківка приладу «Алкотест 7510" підписана поліцейським та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 5).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с. 8) 29.03.2024 року вона перебувала в м. Івано-Франківськ у гостях у знайомого з яким посварилася, напередодні цього вона вживала спиртні напої, а саме пиво. Близько 21 год вона посварилася зі своїм знайомим і вирішила поїхати додому, це і стало причиною керування т/з в стані алкогольного сп`яніння. В смт Отинія її було зупинено нарядом поліції, які під час розмови виявили в неї ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини. На місці їй було запропоновано пройти тест газоаналізатора Драгер 6810, результат якого становив 0,66% проміле. Від проходження медичного огляду в Коломийській ЦРЛ вона відмовилася.

Так, згідно зі змістом рапортів працівників поліції інспектора СРПП ВП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Далибожака Р.Р. (а.с. 11) та ДОП ВП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Дрозда Р.В. (а.с. 12) під час несення служби ними було зупинено автомобіль марки Пежо-3008 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з останньою ними було виявлено в неї ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук. На місці події водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 на визначення ступеня алкогольного сп`яніння, з чим остання погодилася, результат 0,66% проміле. Від проходження медичного огляду на визначення ступеня алкогольного сп`яніння в Коломийській ЦРЛ водій відмовилася, вину свою визнала. У зв`язку із цим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Автомобіль передано іншому водію, оскільки ОСОБА_1 відсторонена від керування даним т/з на 24 год.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують керівництво Коломийського РВП ГУНП про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Також до матеріалів справи долучені: копія посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 2), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 6), акт вилучення посвідчення водія (а.с. 7), зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення щодо не керування транспортним засобом протягом 24 год. (а.с. 9), розписка до протоколу про адміністративне правопорушення щодо передачі керування транспортним засобом (а.с. 10).

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 13).

Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції зупиняють транспортний засіб марки Пежо-3008 під керуванням водія ОСОБА_1 та повідомляють, що останню зупинено у зв`язку із тим, що надійшло повідомлення, що водій даного транспортного засобу керує ним у стані сп`яніння. Далі на місці зупинки водію запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Водій перевіряє герметичність упакування мундштука та проходить тест №04547, результат якого є позитивним та складає 0,66 % проміле. Водія повідомили, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Далі відеозаписом зафіксовано момент складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Далі водію ОСОБА_1 роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Далі ОСОБА_1 надала свої письмові пояснення, ознайомилася із зобов`язанням, протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, розписалася про ознайомлення та одержання копії. Транспортний засіб передано тверезому водієві.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом, визнавала вживання алкогольних напоїв, погодилась пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу як водій транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останньої ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів апеляційної скарги та доводів захисника адвоката Боднарука В.В. вбачається, що стороною захисту не заперечується факт керування транспортним засобом, однак зазначається про відсутність належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з порушенням ПДР, які були б підставою зупинки транспортного засобу.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження та були досліджені судом апеляційної інстанції, зокрема даним відеозаписом, з якого вбачається як працівники поліції повідомляють водія, що її зупинено у зв`язку із тим, що надійшло повідомлення, що водій даного транспортного засобу керує ним у стані сп`яніння.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що працівники поліції правомірно 29.03.2024 року зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 і в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про неправомірну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , недотримання працівниками патрульної поліції приписів нормативно-правових актів при виконанні службових обов`язків, перевищення службових повноважень працівниками поліції, тощо.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що працівники поліції сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення та докази до нього, безпідставно застосувати технічний засіб, який не підлягав застосуванню та обманом змусили підписати документи, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення, доказів по справі та застосування психологічного насильства працівниками поліції, можуть бути належним чином перевірені в межах іншого провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо недопустимості результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.

Зокрема, апеляційний суд неодноразово наголошував, що газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

Таким чином, газоаналізатор «Alcotest Drager №6810», що був використаний поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння відповідає встановленим вимогам ДСТУ, а тестування здійснено працівниками поліції в межах міжповірочного інтервалу газоаналізатора, встановленого нормативно-правовими документами.

Зокрема, в матеріалах провадження наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та роздруківка з технічного засобу, яка містить дані про останні калібрування, що у своїй сукупності свідчить про чинність застосування технічного засобу до 04.07.2024 року. ( а.п.5,6)

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Боднарука В.В. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв