Справа №577/4076/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 33/816/220/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сусліна В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 01 рік з накладення штрафу в розмірі 17 000 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наступних обставини.

Так, 21 липня 2024 року близько 19 год. 20 хв. в м. Конотоп Сумської області по вул. Свободи, 27, ОСОБА_2 керував мотоциклом «CZ350», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 21 липня 2024 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Конотоп Сумської області по вул. Свободи, 27, керуючи мотоциклом «CZ350», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі транспортному засобі, що рухався по головній дорозі, не втримав рівновагу та впав, внаслідок чого мотоцикл отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

Оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 та схеми ДТП вбачається, що пошкоджено лише власний транспортний засіб останнього, вказане свідчить про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження по справі в даній частині закрито.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2024 року, скасувати та закрити провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції не було роз`яснено йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та не надано можливості написати пояснення і заперечення по суті правопорушення.

Окрім цього, апелянт просить апеляційний суд звернути на обставини, які не були встановлені судом першої інстанції, під час розгляду складених відносно нього матеріалів, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, на місце прибули працівники поліції, які запропонували ОСОБА_1 проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Останній погодився та в присутності лікаря два рази продув спеціальний технічний засіб, «Драгер», результати, якого не показали наявність у видихуваному повітрі наявність алкоголю. Проте на пропозицію здати зразки біологічного середовища (крові та сечі), ОСОБА_1 відмовився, оскільки вважав, що пройшов належним чином медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 про правові наслідки відмови особи від здачі зразків біологічного середовища та наявність підстав для складання відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сусліна В.Т., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з рішенням судді в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а оскільки особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржує постанову в цій частині, то апеляційний суд не вдається до оцінки висновків суду про відсутність діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд перевіривши матеріали справи встановив наступне.

Так, відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіг

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні в справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджена матеріалами справи.

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Відповідно до ст. 266 КпАП України огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведених норм, дає підстави дійти до висновку, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повинна бути зафіксована працівниками поліції за допомогою спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, у присутності двох свідків.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 103216, 21 липня 2024 року о 19 год. 20 хв. в Сумській області, м. Конотоп по вул. Свобода, 27, ОСОБА_1 керував мотоциклом «CZ350», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Однак, наявні в матеріалах справи відеозаписи технічного засобу 120000043 не містять відеофіксацію, ані доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, ані його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, долученими відеозаписами зафіксовано лише складання працівниками поліції відносно ОСОБА_1 протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, під час дослідження вказаного доказу, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівнику поліції, що йому не було роз`яснено порядок проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я та правові наслідки відмови здавати зразки біологічного середовища, зважаючи на те, що після продуття останнім спеціального технічного засобу, рівень алкоголю у видихуваному ним повітрі становило 0,00 % проміле.

Тобто, вказаний відеозапис фіксує лише процедуру складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з урахуванням того, що відео є неповним, проте, даними, наявними на відеозаписі, не можливо підтвердити або спростувати доводи ОСОБА_1 в частині не роз`яснення йому правових наслідків відмови від здачі біологічного середовища, враховуючи те, що показники спеціального технічного приладу встановили відсутність у видихуваному повітрі останнього вміст алкоголю, а інших належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, матеріали справи не містять, апеляційний суд доходить висновку, що пояснення ОСОБА_1 з приводу обставин події не спростовані сукупністю доказів у справі.

Таким чином, враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів не дотримано вимоги адміністративного законодавства щодо обов`язку доказування, який лежить на особі, що висуває адміністративне звинувачення, не надано суду достатні докази вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом не прийнято до уваги недостатність доказів у справі та їх суперечність один одному, залишено поза увагою норми матеріального права, якими встановлено процедуру фіксації адміністративних правопорушень, зокрема за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, матеріали справи не містять.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а оскаржувану постанову скасувати, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік, скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.