Справа № 615/2212/24
Провадження № 3/615/32/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Логвінов А.О., за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є., потерпілої ОСОБА_1 , захисника Міщенка Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області адміністративний матеріали, який надійшов з відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2024 року на розгляд до Валківського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріали, що містить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260216 від 29 листопада 2024 року, який складено стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що 29 листопада 2024 року близько 16 год 00 хв ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_1 , а саме: виражався нецензурною лайкою на її адресу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав. Надав пояснення, що він разом із своєю дружиною ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . 29 листопада 2024 року приблизно о 16 год 00 хв він, перебуваючи вдома, виходив з кухні до коридору тримаючи у руках каструлю з борщем та у цей момент його дружина ОСОБА_3 штовхнула його ззаду, у зв`язку з чим він майже не розлив на себе борщ. З приводу цього він зробив зауваженні своїй дружині та вказав, що може на неї розлити борщ, при цьому не мав на увазі такими словами завдати їй психологічної травми. Зазначив, що жодних висловлювань в її бік нецензурною лайкою він не вживав, оскільки для нього це є неприпустимим. Також вказав, що він не казав потерпілій, що надіне їй каструлю на голову.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні надала пояснення, що вона разом з ОСОБА_2 та своїми батьками проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 29 листопада 2024 року о 16 год 00 хв вона вийшла зі своєї кімнати та збиралась виходити з будинку. Спускаючись зі сходів їй на зустріч з кухні вийшов ОСОБА_2 та у руках тримав кастрюлю. Він звернувся до неї та зазанчив, що вона нікуди не поїде, на що вона повідомила, що він не має права їй щось забороняти, у відповідь на що він сказав, що надіне кастрюлю їй на голову та вона нікуди не поїде. Потім вона сказала, що викличе поліцію, на що він відповів, що вона може викликати. Також вказала, що у ході цього конфлікту він ображав її нецензурною лайкою. Коли приїхала праціники поліції, вони спитали у неї хто міг чути даний конфлікт, на що вона повідолмила, що ймовірно її мати могла чути, яка перебувала у будинку на першому поверсі, а також можливо сусідка ОСОБА_4 , яка їй тривалий час допомогає та у той момент перебувала у дворі свого будинку.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення потерпілої, захисника, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2)колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стаття 1 цього Закону визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За змістом статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції яка діяла станом на 29 листопада 2024 року) вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП, в редакції Закону України № 3733-ІХ від 22 травня 2024 року, передбачає адміінстративну відповідальінсть за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції ст. 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне та фізичне насильство, внаслідок якого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вже було встановлено, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260216 від 29 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року близько 16 год 00 хв ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологвчного характеру стосовно ОСОБА_1 , а сааме: виражався нецензурною лайкою на її адресу.

До протоколу додані рапорт, письмова заява та пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , письмові пояснення ОСОБА_2 , а також форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та копія термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Так, згідно рапорта, 29 листопада 2024 року о 17 год 44 хв за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця ОСОБА_7 повідомляє, що батько ображає матір, сваряться та кривдник погрожує їй фізичною розправою. Дана заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 29 листопада 2024 року за № 4432.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 , остання просить прийняти міри до свого чоловіка ОСОБА_2 , який 29 листопада 2024 року о 16 год 00 хв у їх будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно неї сварку, у ході якої погрожував вбити, здійснити проти неї ще одну війну.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 29 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року близько 16 год 00 хв коли вона збиралась до магазину її чоловік ОСОБА_2 вчинив сварку, у ході якої погрожував їй, виражався у її бік нецензурною лайкою.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 від 29 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року близько 16 год 00 хв вона перебувала у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , та почула, що на подвір`ї її сусідів ОСОБА_2 кричить на свою дружину ОСОБА_1 , виражався нецензурною лайкою.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 від 29 листопада 2024 року, вона є матірю ОСОБА_1 та мешкає разом з нею, та її чоловіком ОСОБА_2 . 29 листопада 2024 року приблизно о 16 год 00 хв її донька хотіла піти до магазину, але її чоловік, на підґрунті ревнощів, вчинив сварку, у ході якої виражався в її бік нецензурною лайкою. Потім він вимкнув світло у будинку та у подальшому було викликано поліцію.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 29 листопада 2024 року вбачається, що 29 листопада 2024 року близько 17 год 00 хв його дружина ОСОБА_1 викликала поліцію за фактом того, що у будинку погасло світло. Перед чим вона хотіла поїхати до с. Старий Мерчик, однак він був проти, оскільки на протязі двох тижнів вона їздить туди, на що вона висловлювалась брудною лайкою, закрила будинок та він залишився на вулиці. Нецензурною лайкою в бік своєї дружини він не висловлювався.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно якої рівень небезпеки ОСОБА_2 оцінюється як середній, а також лист відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою № 4432 від 29 листопада 2024 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надала покази, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Раніше вона перебувала у дружніх відносинах з останніми, однак на теперішній час у дружніх відносинах знаходиться лише з ОСОБА_1 . Зазначила, що у листопада 2024 року, точної дати вона не пам`ятає, десь увечері, вона знаходилась у себе на подвір`ї та у цей момент почула як ОСОБА_2 кричить у бік своєї дружини, у ході чого виражався нецензурною лайкою. Які саме слова він вживав вона не пам`ятає, також вона у цей момент нікого не бачила лише чула.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 надала покази, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та проживає разом з нею та її чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . У листопаді, точної дати вона не пам`ятає, приблизно о 16 год 00 хв вона перебувала у будинку за вказаною адресою у своїй кімнаті та у цей момент почула як ОСОБА_2 каже її донці, що проти того, щоб вона йшла з будинку, зазначає, що надіне на її голову каструлю та виражається в її бік нецензурною лайкою, при цьому які саме слова він вживав вона не пам`ятає та такі слова не знає.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Суд зазначає, що досліджені у судовому засіданні матеріали, у своїй сукупності, не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_2 у виді спричинення психічної шкоди ОСОБА_3 , не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом».

Фактично об`єктивна сторона правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита.

Насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 , не знайшло свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення не простежується факт того, що конфліктна ситуація, яка мала місце 29 листопада 2024 року викликала у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, тощо.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вказав, що він жодних висловлювань в бік дружини нецензурною лайкою не вживав, оскільки для нього це є неприпустимим. Також вказав, що він не казав потерпілій, що надіне їй каструлю на голову.

Так, сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Працівниками поліції, які склали протоколи про адміністративне правопорушення, не зібрано належних доказів, які б встановлювали винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмову заяву ОСОБА_1 , у якій остання просить прийняти міри до свого чоловіка ОСОБА_2 , який 29 листопада 2024 року о 16 год 00 хв у їх будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно неї сварку, у ході якої погрожував вбити, здійснити проти неї ще одну війну.

При цьому, у ході судового розгляду, потерпілою вказані обставини не зазначались.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 29 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року близько 16 год 00 хв коли вона збиралась до магазину її чоловік ОСОБА_2 вчинив сварку, у ході якої погрожував їй, виражався у її бік нецензурною лайкою.

Крім того, додані до протоколу письмові пояснення потерпілої, у яких вона вказує, що стосовно неї з боку ОСОБА_2 вчинялось домашнє насильство та письмові пояснення самого ОСОБА_2 , який вказує, що не вчиняв домашнього насильства стосовно потерпілої.

При цьому, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, письмові пояснення потерпілої, у яких вона вказує на вчинення стосовно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , з урахуванням пояснень останнього щодо того, що він не виражався стосовно потерпілої нецензурною лайкою, не можуть бути беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності винуватості особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Суд не може прийняти до уваги письмові пояснення та показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що були надані у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_5 перебуває у дружніх відносинах х потерпілою, а ОСОБА_6 є матір`ю потерпілої.

Крім того, у своїх показаннях свідки зазначають, що вони лише чули, що ОСОБА_2 в бік потерпілої висловлювався нецензурною лайкою, однак не можуть згадати які саме слова він вживав. Також, лише свідок ОСОБА_6 каже про те, що ОСОБА_2 говорить про те, що надіне на голову потерпілої каструлю, однак свідок ОСОБА_5 , вказуючи на те, що чула сварку, не зазначає про дану обставину.

Пояснення потерпілої та показання свідків, щодо вчинення стосовно потерпілої психологічного насильства не підтверджено жодним доказом.

Сам по собі складений стосовно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не може бути визнанний належними та допустимими доказами по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечними доказами, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Інших доказів на встановлення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали судової справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Суддя А.О. Логвінов