Провадження № 3/742/362/25
Єдиний унікальний № 742/941/25
ПОСТАНОВА
20 лютого 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої,
за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,
До Прилуцького міськраойнного суду Чернігівської області 13.02.2025 надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . Згідно з протоколом, 05.02.2025 приблизно о 16-00 год ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 вчинила насильство в сім`ї, в ході якого виражалася нецензурною лайкою на адресу свого співмешканця ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 , не з`явилася, відповідно до письмової заяви просить розглянути матеріали про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП без її участі у судовому засіданні.
Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, участь особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у розгляді справи за ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в діянні (вчиненні насильства), наслідках (заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого) та причинному зв`язку між ними.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Як убачається з ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не підтверджується матеріалами справи.
Протоколом про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано як насильство психологічного характеру, а саме що вона ображала нецензурною лайкою свого співмешканця ОСОБА_2 та плюнула в нього.
Відповідно до п. 14. Ст.. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Тобто, обов`язковою ознакою психологічного насильства є заподіяння шкоди психологічному здоровю потерпілого, а саме викликали у нього побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість або завдали шкоди психічному здоров`ю.
Однак, протоколом протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №262310 від 05.02.2025 року, та зібраними матеріалами не підтверджується заподіяння потерпілому шкоди його психічному здоров`ю.
Так, згідно з поясненням ОСОБА_2 від 05.02.2025 його співмешканка ОСОБА_1 , ображала його та розповідала різні нісенітниці. В поясненнях ОСОБА_2 не вказано, якої саме шкоди його психологічному здоров`ю завдано та чи завдано її взагалі. Також він зазначив, що ОСОБА_1 має психічні розлади та які періодично загострюються.
Таким чином, це свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173-2 КУпАП.
Згідно з рапортом чергового Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 05.02.2025 року, вказано, що жінка раніше лежала в психлікарні, стан психічно нестійкий, перебуває на психоневрологічному обліку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
В матеріалах справи, зокрема в рапорті та поясненнях ОСОБА_2 вказано, що ОСОБА_1 страждає на психічні розлади та перебуває на психоневрологічному обліку.
Відтак, виникають обґрунтовані сумніви щодо осудності вказаної особи та її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними на час вчинення правопорушення. Відповідно до ст.. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Керуючись ст. ст.173-2, 221, 283, 294 КУпАП, суд
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 173-2 - закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 291 КУпАП.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК