Справа № 508/115/25
№ 3/508/94/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 селище Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., розглянувши матеріали, що надійшли від ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 5139 від 21.12.2021 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 241274 від 07.02.2025 року, неповнолітній ОСОБА_1 , 07.02.2025 року о 21.22 год. в селі Стрюкове по вул.Ламброва, Березівського району Одеської області, керуючи автомобілем «ВАЗ 21083» днз НОМЕР_3 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.2 ст.122 КУпАП.

Під час підготовки справи до розгляду встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягають поверненню для доопрацювання з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП установлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст.278 КУпАП,орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент вчинення правопорушення є неповнолітньою особою.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно вимог п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосується відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Статтею 242 Цивільного кодексу України установлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Перелік осіб, які є законними представниками, вичерпний.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

При цьому, правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника в незалежності від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Крім того, згідно зі ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть застосовуватись заходи впливу, серед яких передбачено передачу неповнолітнього під нагляд батьків.

Тобто, відсутність відомостей про законного представника неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, унеможливлює застосування судом такого заходу впливу, як передачу дитини під нагляд батьків.

Отже, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення було складено без врахування вказаних особливостей провадження у справах щодо неповнолітніх. Жодних відомостей про присутність законного представника під час процесуального оформлення інкримінованого неповнолітній особі правопорушення матеріали справи не містять.

Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу, для належного оформлення.

Крім того, враховую вимоги «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року і в силу вимог статті 9 Конституції України є обов`язковою для виконання та прямого застосування на всій території України.

Так, стаття 6 Конвенції встановлює сукупність правових принципів, які змістовно наповнюють право особи на справедливий суд. Вказане право особа не може реалізувати в тому випадку, якщо документ, на підставі якого вона притягається до юридичної відповідальності в судовому порядку, не відповідає вимогам закону.

З огляду на вищезазначене, дана справа підлягає поверненню до органу, яким її скеровано до суду, для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 278 КУпАП, суддя

постановив:

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з доданими до нього матеріалами - повернути начальнику ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Банташ Д.С.