Справа № 578/904/24
провадження № 3/578/59/25
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21 лютого 2025 року селище Краснопілля
Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Зеря Ю.О., розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлений, паспорт НОМЕР_1 від 09.12.2021, за частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122-2 КУпАП, права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,
06.09.2024 о 10:12 год по вул. Мезенівська, 132 в с-щі Краснопілля Сумського району Сумської області гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав законну вимогу про зупинку автомобіля, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця. Цим порушив вимоги п.п. 2.4 Правил дорожнього руху (ПДР), за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122-2 КУпАП. Дані обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.09.2024 серії ЕПР1 №123920, складеному інспектором ВП №2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Рябухою Станіславом Олександровичем.
Крім того 06.09.2024 о 10:12 год по вул. Мезенівська, 132 в с-щі Краснопілля Сумського району Сумської області гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 з відсутнім переднім номерним знаком на автомобілі, під час спілкування у гр. ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: бліда шкіра обличчя, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі останній відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор, від керування відсторонений. Цим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП. Дані обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.09.2024 серії ЕПР1 №123906, складеному поліцейським ВП №2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капралом поліції Прядуном Вадимом Олександровичем.
У судові засідання, які відбулись 12.09.2024, 24.09.2024 гр. ОСОБА_1 не прибув, однак прибув у судове засідання, яке відбулось 21.10.2024, пояснив, що їхав з дружиною у селищі Краснопіллі, був зупинений працівниками поліції, бачив, що поряд також перебували інші особи на іншому транспортному засобі. Поліцейські після формальних розмов, після того як дружина ОСОБА_1 спитала про причину зупинки, у грубій формі їй відповіли, та щоб не відбулось ще більшого конфлікту ОСОБА_1 вирішив покинути місце зупинки та поїхав. У подальшому поліцейські його зупинили шляхом переслідування на службовому автомобілі та у ході спілкування повідомили, що у них є підозри щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння чи під дією інших препаратів та йму слід пройти огляд. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, але працівники поліції пояснили, що такий огляд має бути проведений у медичному закладі та запропонували проїхати до м. Суми. Як пояснив ОСОБА_1 , він не мав наміру відмовлятись від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак не міг поїхати з поліцейськими до м. Суми, оскільки не міг покинути дружину одну на дорозі. Вважає, що оскільки поліцейськими його у цей день було також притягнуто до адміністративної відповідальності за іншими статтями КУпАП, то притягнення його до відповідальності ще й за статтями 122-2 та 130 КУпАП не є справедливим та законним.
У ході судового засідання, яке відбулось 21.10.2024, після пропозиції особі ознайомитись самостійно або в іншому судовому засіданні з відеозаписом події, яка мала місце 06.09.2024, та узгодження нової дати судового засідання з повідомленням ОСОБА_1 про можливість розгляду справи за його відсутності, останнім був заявлений відвід судді, у зв`язку з чим судове засідання було відкладне до вирішення заяви про відвід.
Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 27.11.2024 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Зері Ю.О. було залишено без задоволення.
Відтак розгляд справи № 578/904/24 був призначений на 17.12.2024, однак ОСОБА_1 у судове засідання не прибув.
У судове засідання, призначене на 26.12.2024, ОСОБА_1 прибув, надав додаткові усні пояснення щодо обставин складання відносно нього адміністративних матеріалів.
Також у судове засідання ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив направити справу для розгляду в інший суд м. Суми, оскільки не довіряє Краснопільському районному суду Сумської області.
За постановою судді від 26.12.2024 адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122-2 КУпАП та частиною першою статті 130 КУпАП були направлені до Сумського апеляційного суду для вирішення питання про територіальну підсудність.
Постановою Сумського апеляційного суду від 03.01.2025 було відмовлено у задоволенні подання голови Краснопільського районного суду Сумської області та повернуто справу № 578/904/24 до Краснопільського районного суду Сумської області.
У судові засідання, призначені на 28.01.2025, 21.02.2025, ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. При цьому ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток в електронній формі за допомогою смс-повідомлень за письмовою заявкою особи від 06.09.2024, які були доставлені йому завчасно, а також шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації (при цьому одна судова повістка отримана членом сім`ї, інша повернута до суду за закінченням терміну зберігання).
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 був присутній у судових засіданнях, які відбулись 21.10.2024 та 26.12.2024, надавав усні пояснення щодо обставин його зупинки працівниками поліції 06.09.2024 та складання адміністративних матеріалів, був попереджений про можливість розгляду справи за його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі статті 268 КУпАП з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи.
При цьому слід зазначити, що поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а строк для накладення адміністративного стягнення обмежується приписами статті 38 КУпАП.
З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшла висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому суддею враховано, що ОСОБА_1 надавав усні пояснення щодо обставин правопорушення, будучи заслуханим у ході розгляду справи, а також повідомлявся про наслідки неприбуття у судове засідання, про судові засідання повідомлявся шляхом отримання ним судових повісток в електронному вигляді на повідомлений ним номер мобільного телефону, під час участі у розгляді справи виявляв небажання щодо розгляду справи саме у Краснопільському районному суді Сумської області, а тому безпричинне неприбуття до суду та неотримання направленої засобами поштового зв`язку судової повістки можуть свідчити про наміри затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.
За змістом частини першої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною першою статті 130, частиною першою статті 122-2 КУпАП.
Частиною першою статті 122-2 КУпАП визначено, що невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Згідно пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Враховуючи надані у судовому засіданні усні пояснення ОСОБА_1 , який повідомив, що дійсно після спілкування у грубій формі поліцейських з його дружиною він прийняв рішення задля недопущення подальшого продовження конфліктної ситуації поїхати з місця його запинки поліцейськими та вже у подальшому був зупинений шляхом переслідування, наявні підстави для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП.
Водночас провадження у справі у цій частині слід закрити, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122-2 КУпАП, у зв`язку із спливом строку, встановленого статтею 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, оскільки такий строк сплив під час розгляду справи у суді з незалежних від суду причин.
Частиною першою статті 130 КУпАП визначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто законодавством встановлено, що водій за певних умов зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова від проходження такого огляду, навіть якщо особа не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння чи не перебуває під впливом лікарських препаратів, тягне за собою адміністративну відповідальність за умови дотримання поліцейськими порядку такого огляду.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 123906, гр. ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 2.5. ПДР відмовився пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Зі змісту частини першої статті 266 КУпАП слідує, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно із частиною другою статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частина шоста вказаної вище статті визначає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (пункт 2).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).
Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
У відповідності до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-2794 цього Кодексу.
Згідно зі змістом статті 251 вказаного Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином в силу вказаних положень обов`язок доведення факту вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, покладено на Відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Сумській області.
На підтвердження факту вчинення гр. ОСОБА_1 вказаного вище адміністративного правопорушення, до суду поданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123906 від 06.09.2024. До протоколу долучені направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.09.2024; постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №289518 від 06.09.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною другою статті 126 КУпАП; диск з відеозаписом з портативного відеореєстратора.
Так наданим відеозаписом підтверджується факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом, а також той факт, що водій не зупинився на вимогу працівників поліції, подану за допомогою звукового, світлового та голосового сигналів, був зупинений шляхом переслідування. Зафіксоване на відеозаписі спілкування поліцейських та водія свідчить про те, що попередньо водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за інших обставин, однак з власної ініціативи покинув місце попередньої зупинки без дозволу працівників поліції (як повідомив сам ОСОБА_1 , його обурило спілкування поліцейських з його дружиною). Відеозапис також підтверджує, що у ході спілкування водій поводив себе досить агресивно, збуджено, періодично кричав, а згодом був спокійним, у зв`язку з чим поліцейський висловили підозри щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння чи можливого перебування під впливом лікарських препаратів, оскільки він до того ж самостійно у присутності поліцейських увів собі ін`єкційно невідомий препарат. Після озвучення виявлених ознак наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та пропозиції пройти відповідний огляд у медичному закладі, оскільки у службовому автомобілі поліції відсутні спеціальні технічні засоби для проходження огляду на місці зупинки, водій категорично відмовився від проходження огляду у медичному закладі з особистих мотивів.
Свою відмову від проходження у медичному закладі огляду на стан наркотичного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів ОСОБА_1 підтвердив також у судовому засіданні, яке відбулось 21.10.2024, пояснивши тим, що погодився проїхати до медичного закладу у м. Сумах лише у випадку якщо б із ним поїхала його дружина, яку він не міг залишити одну.
Таким чином суддя вважає доведеною вину гр. ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки наявні у матеріалах справи докази доводять, що поведінка водія під час зупинки транспортного засобу під його керуванням та спілкування з працівниками поліції обґрунтовано викликала у останніх підозри щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння або ж перебування під впливом лікарських препаратів, які обмежують можливість особи керувати транспортним засобом, а водій на відповідну пропозицію поліцейських пройти огляд категорично відмовився.
Пояснення, надані особою у ході розгляду справи, не спростовують встановлені у ході розгляду справи обставини та свідчать лише про наміри особи ухилитись від відповідальності.
Відповідно до положень статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає такі види адміністративного стягнення, як штраф на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 27 КУпАП передбачено такий вид адміністративного стягнення як штраф, який є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Стаття 33 даного Кодексу зобов`язує суд накладати стягнення за адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України та при накладенні стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно статті 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.
Згідно статті 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.
При накладенні стягнення суддя також враховує довідку, додану працівниками поліції до адміністративного матеріалу, згідно якої у гр. ОСОБА_1 посвідчення водія відсутнє.
Таким чином гр. ОСОБА_1 не є водієм транспортного засобу, а відноситься до категорії інших осіб, які керують транспортним засобом.
Зважаючи на викладене, вивчивши обставини справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, враховуючи положення статті 33 КУпАП суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 401 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, щодо якої судом ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату винесення постанови у цій справі становить 605,60 грн.
Окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до статей 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 22, 33-36, 38, 245, 247, 251, 252, 268, 277, 280, 283-285, 287-291, 294 КУпАП, суддя
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122-2 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.
Попередити особу про наслідки невиконання адміністративного стягнення, передбачені статтями 307, 308 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області (стаття 294 КУпАП).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова судді у справі про адміністративне правопорушення є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців наступного дня після набрання нею законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Суддя Ю.О. Зеря