Справа № 587/147/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Вортоломей І. Г., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Відділення поліції № 4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, місце та час повідомлена належним чином.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Тумко В. А. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп. Як в письмових запереченях, так і в судовому засіданні зазначив, що поліцейський ОСОБА_2 , який склав протокол, не є співробітником патрульної поліції, документів, які б підтверджували його право на забезпечення безпеки дорожнього руху і складання відповідповідного протоколу про адміністривне правопорушення, суду не надано. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення вчинено 05 січня 2025 року о 21 год. 02 хв., в той час, як на відеозаписі, наданому поліцейським до суду, зафіксовано, що о 20 год. 58 хв. ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля і за кермо в подальшому не сідає. В рапорті також час скоєння правопорушення зазначено 21 год. 14 хв. Таким чином, вона не могла вчинити правопорушення у зазначений у протоколі час, а також поліція не надала доказів того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом. Крім цього зазначив, що правопорушення вчинене не в селі, як зазначено в протоколі, а за його межами.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За частиною 1 статті 130 КУпАП до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнута особа, яка керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція вказаної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та кореспондується в цьому конкретному випадку з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №213657 від 05 січня 2025 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які утворюють об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1), рапортом (а.с. 2), диском з відеозаписом правопорушення (а.с. 3).
При огляді диску з відеозаписом вчиненого правопорушення, доданого до матеріалів справи, встановлено, що 05 січня 2025 року працівниками поліції зупинено транпортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого перебувала ОСОБА_1 , та виявлено у ОСОБА_1 працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 працівників поліції запевняла, що алкогольні напої не вживала, а приймала антидеприсанти, але у подальшому зазначила, що вживала алогольні напої в обід. Відеозаписом зафіксовано, що на пропозицію пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 категорично відмовилася.
Що стосується доводів захисника Тумка В. А. про те, що згідно з протоколом правопорушення вчинено 05 січня 2025 року о 21 год. 02 хв., на відеозаписі відео розпочинається о 20 год. 58 хв., де вже ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля і за кермо у подальшому не сідає, а з рапорта працівника поліції вбачається, що правопорушення вчинено о 21 год 14 хв., тобто ОСОБА_1 не могла вчинити правопорушення у зазначений у протоколі час, то суд зазначає таке.
Твердження захисника ОСОБА_4 , що вказане правопорушення вчинено на вул. Набережна, с. Миловидівка, але з відеозапису вбачається, що правопорушення сталося на дорозі, а не в межах села, то суд не бере їх до уваги, оскільки із відеозапису не можливо встановити, де саме було вчинене правопорушення, оскільки запис ведеться в темну пору і видно лише дорогу. Хоча сама ОСОБА_1 зазначає, що їхали додому і до дому залишилося 300 метрів. Не довіряти інформації, зазначеній в протоколі про адміністртивне правопорушення, у суду не має підстав, а доказів в спростування цієї інформації стороною захисту не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Крім того, нормами КУпАП передбачена можливість органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.
Окрім того, відповідно до положень п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Доводи захисту щодо складання протоколу неуповноваженою на те особою є неприйнятними, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 255 КУпАП протокол серії ЕПР1№213657 від 05 січня 2025 року складений уповноваженою особою органу Національної поліції сержантом відділення поліції №4 (м. Суми) Сумського районного управління Головного управління національної поліції в Сумській області Непийводою І. В.
Крім того, з рапорту, адресованого начальнику відділення поліції №4 (м. Суми) Сумського районного управління Головного управління національної поліції в Сумській області, вбачається, що 05 січня 2025 року під час патрулювання території обслуговування Сумського району в с. Миловидівка зупинено транспортний засіб ВАЗ 2101, в якому був відсутній лівий задній бризговик під керуванням ОСОБА_1 , під час перевірки документів встановлено, що у водія відсутнє посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб так як вона їх забула вдома. У подальшому у водія виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мовлення. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовилася та на неї було складено протокол про адміністртивне правопорушення.
Тобто, у поліцейського відділення поліції №4 (м. суми) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області сержанта поліції Непийводи І. В. були законні підстави для складення протоколу про адміністртивне правопорушення.
Виходячи з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, суб`єктом відповідальності за указане правопорушення є водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14).
Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Вказана правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року.
Тобто, з наданого відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.
За таких обставин суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона, будучи особою, яка керує транспортним засобом, керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - зазначене правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху, потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, особу правопорушниці, ступінь її вини, вважає за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283 КУпАП, суддя
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати накладеного штрафу впродовж 15 днів з моменту отримання постанови, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя І. Г. Вортоломей