ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Вдовідченка В.В. на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.,

за участю:

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Вдовідченка В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 15 листопада 2024 року близько 20 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом «SKODA SUPERB», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Володимира Вернадського, 2 у м. Дніпрі, не маючи права керування т/з. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у період з 18 грудня 2024 року по 15 січня 2025 року та 20 січня 2025 по 01 лютого 2025 року, а також ОСОБА_1 не надсилалися судові повістки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП України закрити на підставі п.1. ч.1 ст.247 КупАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих відомостей, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Вказав, що суду першої інстанції не було надано технічних записів відеозапису з боді камер поліцейських - №74177, 471075, а також картка обліку адміністративного правопорушення від 06 серпня 2024 року не містить усіх необхідних реквізитів, у тому числі відомостей, що постанова набрала законної сили, постанова ніким не оскаржена.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що ОСОБА_1 з 18 грудня 2024 року по 15 січня 2025 року та 20 січня 2025 по 01 лютого 2025 року перебував на лікарняному, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження пропущений ним не був.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктом відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка ним керує. Тобто предметом доказування між іншим є і те, що певна особа керувала транспортним засобом.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом апеляційної інстанції встановлено відсутність доказів керування ОСОБА_1 15 листопада 2024 року близько 20 год. 25 хв. транспортним засобом «SKODA SUPERB», д/н НОМЕР_1 , оскільки ані відеозаписів, ані пояснень свідків, які були б свідками керування, ані будь-яких інших доказів, які можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 до матеріалів адміністративної справи не долучено.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №174564 від 15 листопада 2024 року вбачається, що правопорушення зафіксоване на боді камери 474177,471075 рух, але в додатках до протоколу відсутній диск з відеозаписами скоєння адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах адміністративної справи доказів керування ОСОБА_1 15 листопада 2024 року близько 20 год. 25 хв. транспортним засобом «SKODA SUPERB», д/н НОМЕР_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не можна вважати суб`єктом відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Аналіз диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП свідчить, що це формальний склад правопорушення, тобто для його наявності не є обов`язковою ознакою настання шкідливих наслідків. Склад правопорушення характеризується умисною формою вини.

Склад правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП передбачає доведення, що особа повторно протягом року вчинила правопорушення за ч.ч. 2 - 4 статті 126 КУпАП.

За приписами ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок надання доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення за ч.ч.2-4 ст. 126 КУпАП протягом року, за законом покладається на службову особу, що склала протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд критично оцінює долучену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2771172, оскільки відповідна постанова не містить підпису особи, яка її винесла, а також не містить підпису або запису про відмову від підпису про отримання копії постанови особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, до матеріалів адміністративної справи не долучено належних та достовірних доказів вчинення повторно протягом року правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Також до протоколу долучено рапорт поліцейського, який не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки поліцейський є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, тому, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу захисника задовольнити, постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Вдовідченка В.В. задовольнити.

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Вдовідченка В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Вдовідченка В.В. задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот