Справа № 366/232/25
Провадження № 3/366/344/25
ПОСТАНОВА

20.02.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи. яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (с-ще Іванків), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

24.01.2025 справа надійшла до суду. Судове засідання призначено на 20.02.2025.

У судовому засіданні ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просив:

викликати у судове засідання для допиту у якості свідків працівників ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які складали відносно нього матеріали справи про адміністративне правопорушення;

витребувати від ВП № 1 Вишгородського РУП інформацію та підтверджуючі документи про те, чи складався відносно працівника поліції, який 16.01.2025 в с. Верхолісся по вул. Пашинських допустив наїзд в задній бампер автомобіля марки MITSUBISHI LANCER X з реєстраційним номером НОМЕР_1 та чи скерований такий протокол до суду.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення. Зокрема, 16.01.2025 він керував транспортним засобом будучи тверезим, а не зупинився на вимогу працівників поліції, оскільки вже є позбавленим права керування транспортними засобами постановою Іванківського районного суду.

Після того, як він не зупинився на вимогу поліцейських, він в с. Верхолісся по вул. Пашинських допустив наїзд на дерево, яке лежало на проїзній частині дороги, після чого пішов до місця свого проживання. В судовому засіданні пояснив, що алкоголь вжив після ДТП. До його будинку приїхали працівники поліції, просили пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, оскільки керував автомобілем тверезим та вжив алкоголь вдома.

Працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення без його участі.

Також у клопотанні ОСОБА_1 зазначив, що під час ознайомлення з матеріалами справи, на відеозаписі він побачив, як поліцейські допустили наїзд на його автомобіль в задній бампер, коли до нього під`їжджали. Йому невідомо про те, чи складався за фактом цієї події протокол про адміністративне правопорушення та чи скеровувався він для розгляду до суду. Витребування такої інформації та документів є необхідним для того, щоб в подальшому реалізувати своє право на відшкодування збитків.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 , суддя приходить до такого.

Щодо клопотання в частині виклику свідка.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

У відповідності до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За приписом ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, Верховний Суд визначив, що показання свідків не є належними доказами у справі, оскільки такі свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Верховний Суд у цій постанові наголосив судам на неухильному вжитті заходів щодо встановлення фактичних обставин справи.

При цьому, у своїй прецедентній практиці, даючи тлумачення Конвенції, Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але, з цього природно випливає, що у разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «Олег Колесник проти України»).

Велика палата Верховного Суду в п. 33 постанови від 30.08.2023 у справі № 208/712/19, провадження № 13-47зво22, з посиланням на практику ЄСПЛ зазначив, що виклик і допит судом свідків з власної ініціативи є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень. Цим самим, суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення (рішення у справах: «Карєлін проти росії» від 20.09.2016 , заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії», заява № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» від 27.01.2011, заява № 42224/02, пункти 44, 45).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що працівник поліції Богуш Л.В. складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, а поліцейський Ничипоренко Р.С. збирав докази як додатки до протоколу.

Згідно зі ст. 272 КУпАП України, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

З огляду на викладене, враховуючи клопотання ОСОБА_1 , з метою дотримання гарантованих законом прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та для встановлення фактичних обставин справи для прийняття у ній законного та обґрунтованого рішення, суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та виклику свідка у судове засідання.

Щодо витребування доказів

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Повноваження судді щодо витребування доказів у справах про адміністративні правопорушення регламентовані п. 4 ч. 1 ст. 278 КУпАП, згідно з яким орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів відеозапису вбачається, що службовий автомобіль поліції, наближався до автомобіля марки MITSUBISHI LANCER X, на якому на фрагменті відеозапису відсутній реєстраційний номер, білого кольору, який знаходився в стоячому положенні з ознаками контактування передньою частиною з деревом, яке знаходилось на проїзній частині дороги. Після чого з відеозапису чутно звук, схожий на контактування автомобілів між собою.

Встановлені обставини з достатньою вірогідністю свідчать про те, що могла мати місце ДТП.

За положеннями ст. 255 КУпАП, протоколи за ст. 124 КУпАП уповноважені складати працівники органів Національної поліції.

Наявність інформації та документів про складення/не складення за фактом імовірно вчиненої події ДТП є необхідним для ОСОБА_1 , з метою подальшої реалізації права на відшкодування шкоди.

Оскільки ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування таких доказів, враховуючи пов`язаність таких доказів з обставинами справи, що розглядається, суддя приходить до висновку про необхідність їх витребування.

Витребування доказів у цьому випадку здійснюється суддею не з власної ініціативи, а за клопотанням сторони захисту, що не суперечить практиці ЄСПЛ та не становить порушення права особи на захист і перебирання суддею на себе функцій обвинувачення.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі, а судове засідання відкладенню на іншу дату.

Керуючись ст. 268, 272 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

У судове засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, призначене на 10 год. 30 хв. 03.03.2025, викликати для допиту у якості свідків:

-Старшого інспектора СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

-Інспектора СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Ничипоренка Романа Сергійовича (Київська область, Вишгородський район, с-ще Іванків, вул. Київська, 25)

Витребувати від відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (Київська область, Вишгородський район, с-ще Іванків, вул. Київська, 25) інформацію та підтверджуючі документи про те, чи складався відносно працівника поліції, який 16.01.2025 в с. Верхолісся по вул. Пашинських допустив наїзд в задній бампер автомобіля марки MITSUBISHI LANCER X з реєстраційним номером НОМЕР_1 та чи скерований такий протокол до суду.

Роз`яснити відділенню поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, що витребувана інформація з підтверджуючими документами мають бути направлені до суду до 03.03.2025.

Копію цієї постанови для виконання в частині витребування доказів та сповіщення викликаних до суду працівників поліції направити до відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (Київська область, Вишгородський район, с-ще Іванків, вул. Київська, 25).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Слободян