Справа №461/1026/25
Провадження №3/461/505/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., з участю представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б. І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Львівська область, місце роботи - тимчасово не працює, місце проживання - АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 26.10.2022, виданий 4628, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ,

за ст. ч. 3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0109/UA20900/25, 27.01.2025, близько 18 год. 45 хв., громадянка України ОСОБА_1 поверталася у якості водія з приватної поїздки з Республіки Польщі в Україну через пункт пропуску "Рава-Руська-Гребенне" митного поста " Рава-Руська" Львівської митниці, автомобілем марки «OPEL» модель «MOVANO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

У ході митного контролю вищевказаного автомобіля виникла підозра щодо наявності у ньому товарів, які належать до категорії товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду було виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: - сир плавлений ТМ «LACTIMA» в асортименті 256 упаковки (в одній упаковці 10 шт по 130 грам), загальною вагою 332,80 кг., термін придатності 11.08.2025. Виявлений товар переміщувався у салоні автомобіля без ознак приховування.

Під час надання письмового пояснення громадянка України ОСОБА_1 зазначила, що вказаний товар належить їй, те що вона перевищує норми ввезення не знала.

Особисті речі та товари, що не перевищували обмежену законодавством України норму ввезення були пропущені громадянці України ОСОБА_1 на митну територію України.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте скерувала до суду письмові пояснення, у яких факт правопорушення визнала, у вчиненому щиро розкаялась та повідомила, що вчиненим значної шкоди інтересам держави не завдала. При призначенні стягнення просила врахувати її скрутне матеріальне становище, а також те, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, має на утриманні матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером, а також двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім цього, чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_5 тривалий час має проблеми зі здоров`ям, та її матір ОСОБА_2 також має хронічні проблеми зі здоров`ям. На підтвердження вказаного надала суду відповідні документи, які суд долучив до матеріалів справи. З огляду на наведене, просила не застосовувати до неї додаткове стягнення у виді конфіскації товарів та надати їй можливість вивезти вилучений товар за межі митної території України.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши представника митниці, врахувавши думку особи, яка притягається до відповідальності, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

У частині 3 статті 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно з ч. 4 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами. Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Відповідно до ч. 1 ст. 378 МК України, пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1-24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.

Згідно з постановою КМУ від 21.05.12 № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання», громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, у таких обсягах:

- в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу;

- без упаковки - у кількості, що не перевищує 2 кілограмів кожного найменування на одну особу;

- без упаковки - неподільного продукту, готового до безпосереднього вживання, у кількості не більше ніж по одному найменуванню на одну особу;

Під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 471 МК України, тобто недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0109/UA20900/25 від 27.01.2025, до якого ОСОБА_1 зауважень не висловила, долученими до протоколу: копією паспорта ОСОБА_1 , копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією контрольного талону, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, доповідною запискою, описом вилучених товарів, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та її поясненнями у судовому засіданні.

З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт вчинення порушення митних правил, зокрема спосіб та порядок проходження митного контролю даною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, його характеристики, перелік, найменування, вартість та кількість.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України доведена належним чином.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, приймаю до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, вирішуючи питання визначення виду та розміру стягнення, враховую те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувалась, вину у вчинені правопорушення визнала та у вчиненому щиро розкаялась, значної шкоди інтересам держави не завдала, має на утриманні матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером, а також двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім цього, чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_5 тривалий час має проблеми зі здоров`ям, та її матір ОСОБА_2 також має хронічні проблеми зі здоров`ям, що стверджується матеріалами справи.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Так, зокрема у ході судового розгляду ОСОБА_1 надала визнавальні пояснення та засудила свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу. При цьому суд виходить з того, що системне тлумачення законодавства та судової практики вказує на те, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею правопорушення, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві пояснення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює порушення, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання, що має місце у цьому випадку.

З урахуванням характеру вчиненого, особи порушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вину визнала, у вчиненому щиро розкаялась, з урахуванням даних про її сімейне та матеріальне становище, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу, у межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, без конфіскації товарів.

Згідно зі ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а у частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень.

Вилучений, згідно з протоколом № 0109/UA20900/25 від 27.01.2025, товар повернути ОСОБА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 709,49 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно зі ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Ольга ПАВЛЮК