Справа №463/1285/25
Провадження №3/463/418/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши об`єднані судом в одне провадження адміністративні матеріали, які надійшли з Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 16 січня 2025 року близько 1:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме словесно ображав, погрожував фізичною розправою, чим чинив моральний та психологічний тиск, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також ОСОБА_1 22 січня 2025 року близько 2:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно матері ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме кричав, словесно ображав, погрожував фізичною розправою, чим також вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того ОСОБА_1 22 січня 2025 року близько 2:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов до помешкання матері ОСОБА_2 та почав кричати, словесно ображати та погрожувати, чим порушив заходи термінового заборонного припису серії АА №610319 від 16 січня 2025 року терміном на 9 діб, а саме зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Матеріали справ надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 10 лютого 2025 року та були призначені до розгляду в судових засіданнях.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судові засідання 11 лютого 2025 року та 27 лютого 2025 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом скерування судових повісток за номерами мобільних телефонів останнього, вказаними в протоколах та наявними в автоматизованій системі документообігу суду, що стверджується зокрема довідками про доставку йому таких 10 лютого 2025 року та 11 лютого 2025 року відповідно, а також шляхом скерування судової повістки про виклик в судове засідання 27 лютого 2025 року з рекомендованими повідомленнями засобами поштового зв`язку за місцем проживання останнього, вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане поштові відправлення не було вручено у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

При цьому з протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції, що розгляд адміністративних справ за такими відбудеться у Личаківському районному суду м. Львова.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, був повідомлений працівниками поліції, що розгляд даних справ здійснюватиметься Личаківським районним судом м. Львова, був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у жодне судове засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, вину та факт вчинення правопорушення не заперечив, а тому, з урахуванням того, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутності останнього.

Оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так відповідно до п. 14 такої психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того частиною 2 ст. 173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно з пунктом 16 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №391368 від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 вміняється вчинення психологічного домашнього насильства відносно матері, що полягало зокрема в словесних образах та погрозах; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №390205 від 27 січня 2025 року також вчинення психологічного домашнього насильства відносно матері, що полягало в тому числі в словесних образах та погрозах; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №391372 від 27 січня 2025 року невиконання термінового заборонного припису, складеного щодо нього. Від підпису даних протоколів та від надання пояснень за такими ОСОБА_1 відмовився.

Так факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень окрім зазначених протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД №391368, №390205 та №391372 від 27 січня 2025 року, стверджується: витягом ЄО №1927 від 16 січня 2025 року щодо виклику на лінію 102 у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 ; заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 16 січня 2025 року, в яких остання вказує, що 16 січня 2025 року її син ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16 січня 2025 року, згідно з якою за результатами проведеної з потерпілою ОСОБА_2 бесіди встановлено наявність високого рівня небезпеки вчинення кривдником ОСОБА_1 домашнього насильства щодо останньої; витягом ЄО №2593 від 22 січня 2025 року щодо виклику на лінію 102 у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 ; заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 16 січня 2025 року, в яких остання вказує, що 22 січня 2025 року її син ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №610319 від 16 січня 2025 року, складеним щодо ОСОБА_1 , згідно з яким останнього з 16 січня 2025 року до 25 січня 2025 року було зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Відтак, з врахуванням наведеного вище, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, зокрема те, що з протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що він вже притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, однак на шлях виправлення не став, вважаю, що застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкцій статей не забезпечить виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також не зможе запобігти вчиненню ним нових правопорушень, відтак з врахуванням тяжкості скоєного та того, що правопорушник не працевлаштований, є особою молодого віку, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт на максимальний строк, визначений санкціями статей.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 35, 36, 40-1, 173-2, 173-8, 268, 277, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт; адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.