Справа № 302/1652/24
Провадження № 3/302/5/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025року с-ще Міжгір`я Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Альховської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку адміністративний матеріал (протокол серії ААБ № 127489 від 03.11.2024 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Львів, не одруженого, утриманців немає, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 127489 від 03.11.2024 року, складеного інспектором СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Черничка В.В. вбачається, що 03 листопада 2024 року о 11 годині 57 хвилин, в селі Сойми водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hummer» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та після зупинки за порушення п.п.2-3 ПДР (ст.121-5 КУпАП) від проходження медичного обстеження на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник адвокат Альховська С.В. заперечує факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказує, що зі слів ОСОБА_1 , його 03 листопада 2024 року зупинили на блокпості в с.Сойми Хустського району Закарпатської області. Після пред`явлення працівникам патрульної поліції документів на нього було накладено штраф за ст.121 КУпАП за порушення правил користування ременем безпеки. Після цього представники патрульної поліції, не повідомивши будь-яких підстав, не озвучивши наявних у нього ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про свою згоду на проходження відповідного огляду. При цьому, незважаючи на те, що ним чітко зазначено про згоду на проходження огляду (як на стан алкогольного, так і на стан наркотичного сп`яніння) поліцейський неодноразово перепитував його чи дійсно він не сумнівається у своїх намірах пройти цей огляд. Після цього працівниками поліції було здійснено огляд належного йому транспортного засобу та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер. Та оскільки результати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер виявились негативними (ознак алкогольного сп`яніння не встановлено), працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння (чи алкогольного чи наркотичного йому не пояснили) в медичному закладі КНП Міжгірська районна лікарня. ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду у вказаному медичному закладі, і разом з працівниками патрульної поліції він на їх транспортному засобі прибули до КНП Міжгірська районна лікарня. Та прибувши у вказаний медичний заклад, лікарем було повідомлено про неможливість проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у вказаному медичному закладі можливо провести тест виключно на стан алкогольного сп`яніння. Також лікарем повідомлено, що відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння можливо провести у медичному закладі, який знаходиться в м.Хуст. Після цього, ОСОБА_1 разом з працівниками патрульної поліції прибув до відділення поліції, де як я потім зрозумів було складено протокол про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Та захисник наголошує, що ОСОБА_1 03 листопада 2024 року не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння, оскільки взагалі не вживає алкоголь та будь-які наркотичні засоби чи психотропні речовини, з огляду на що він не відмовлявся від проходження відповідного огляду за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в медичному закладі. Та, відповідно, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, прибув разом з працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду, однак такий огляд не був проведений з незалежних від нього причин, тому ОСОБА_1 відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Та захисник вважає, що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення твердження не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а навпаки пройшов його за допомогою спеціального технічного засобу Драгер та був готовий пройти такий огляд в відповідному медичному закладі, оскільки прибув до вказаного медичного закладу КНП ЛПУ Міжгірська районна лікарня. Вважає, що протокол серії ААД № 488195 від 07.05.2024 року складений з грубим порушенням чинної Інструкції та в судовому засіданні захисник підтримала подані до суду її письмові пояснення, викладені в редакції від 22.01.2025 року та 06.02.2025 року та просить провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, що підтверджується довідками про доставку sms-повідомлень від 13.11.2024 року, 03.12.2024 року, 31.12.2024 року, 23.01.2025 року, які є в матеріалах справи (а.с.18,24,47,67), проте про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки на адресу суду не подано.

Враховуючи, що категорія справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП не відноситься до тієї категорії справ, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП) та приймаючи до уваги строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, за участю його захисника адвоката Альховської С.В.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 302/1652/24, вислухавши в судовому засіданні думку та позицію захисника ОСОБА_1 - адвоката Альховської С.В., відтворивши в судовому засіданні носій інформації у виді СD-R диску з відеозаписом подій від 03.11.2024 року, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 260 КУпАП встановлює заходи забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема з метою припинення правопорушення, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення, своєчасного і правильного розгляду справи, допускається тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортним засобом, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, - у порядку, передбаченому КУпАП та іншими законами України. Відсторонення водія від керування транспортним засобом та огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП та порядком, визначеним чинними нормативними актами.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову водія пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, проходження такого огляду на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом. Наведене кореспондується з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі по тексту Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом п.4 розділу І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.6 розділу І цієї Інструкції вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС та які визначені в Інструкції та огляд такого водія здійснюється в медичному закладі.

З відтвореного в судовому засіданні за участю учасників судового розгляду відеозапису, який складається з п`яти відеофайлів вбачається, що 03.11.2024 року в селіСойми Хустського району Закарпатської області працівниками поліції зупинений автомобіль марки «Hummer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, роз`яснення поліцейськими водієві ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, не зафіксовано. З вказаного відеозапису також не вбачається роз`яснення працівниками патрульної поліції причин перевірки водія на стан алкогольного, наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння, зокрема, не озвучено зовнішніх ознак алкогольного/ наркотичного сп`яніння. Після того, як водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що, як вбачається, із відеофайлу, ОСОБА_1 погодився, оскільки стояв поруч зі службовим автомобілем поліції, на капоті якого знаходився газоаналізатор «Драгер, та поліцейський запропонував ОСОБА_1 особисто взяти та розпакувати мундштук для проходження тестування. Та на цьому відеозапис припинено. В подальшому відеозапис продовжено в приміщенні відділення поліції, де знаходяться поліцейський та ОСОБА_1 , якому поліцейські неодноразово пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте ознаків такого сп`яніння ними не озвучено, та у відповідь на вказані запитання ОСОБА_1 відповідає: «можна». Далі з відтворених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у приймальному відділенні Міжгірської районної лікарні та відображено процедуру заповнення працівником поліції направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На цьому відеозапис припиняється (а.с.6).

Отже, з доданого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції встановити обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення у даній справі об`єктивно неможливо, оскільки вказаний запис не є безперервним, а здійснений з перервами у часі, які є тривалими, чим порушено вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка зареєстрована за № 28/32999 в Міністерстві юстиції України від 11 січня 2019 року.

Вищевказані відеозаписи перериваються в місцях, де має бути зафіксований результат проходження ОСОБА_1 тесту на спеціальному технічному засобі, а також результат прибуття до закладу охорони здоров`я, що викликає сумніви в достовірності зафіксованої на ньому інформації, оскільки у повному обсязі встановити хід обставин, які відбулись 03.11.2024 року за участю ОСОБА_1 в проміжок часу з 10-10 год. до 11-57 год. неможливо.

Верховний суд у Постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Крім того, з відповіді КНП ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» за вих.№95/04-1 від 28.01.2025 року на адвокатський запит від 23.01.2025 року вбачається наступне: «КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ» включено в перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Закарпатської ОДА-ОВА від 05.08.2024 року №430-О. Стосовно надання відомостей про проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» 03.11.2024 року повідомлено, що згідно журналу реєстрації медичних оглядів водіїв з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, записів про огляд ОСОБА_1 03.11.2024 року або іншого дня не знайдено.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння сама по собі є правопорушенням, яке охоплюється диспозицією статті 130 КУпАП.

Отже, на відеозаписі з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції в даному випадку має бути зафіксований саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного/ наркотичного сп`яніння, із роз`ясненням працівниками поліції водієві ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження такого огляду у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, з доданого до матеріалів справи та відтвореного в судовому засіданні у повному обсязі відеозапису, не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння. Разом з тим, на одному з відеофайлів безпосередньо зафіксовано згоду ОСОБА_1 на проходження такого огляду, що фактично суперечить обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 127489 від 03.11.2024 року, складеному відносно ОСОБА_1 за порушення п.2.5 ПДР України.

Крім того, згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння свідчить і те, що він разом з поліцейськими направився до закладу охорони здоров`я, де перебував на час оформлення поліцейським направлення на проходження такого огляду.

Також суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить переліку ознак наркотичного сп`яніння, визначених п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, а лише містить посилання на факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також про ознаки чи алкогольного, чи наркотичного сп`яніння поліцейським не було озвучено на жодному із відеозаписів, які додані до матеріалів справи.

Крім того, матеріали даної справи про адміністративні правопорушення не містять відомостей та документальних підтверджень про відсторонення водія ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом «Hummer» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що передбачено п.1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Зазначені вище обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні допустимі та достовірні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та в подальшому відмовився від проходження медичного обстеження на встановлення такого стану, відповідно до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому недоведеним є факт, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вказане у протоколі адміністративне правопорушення за частиною 1 ст.130 КУпАП.

Складений протокол серії ААД № 127489 від 03.11.2024 року не відображає всі обставини справи, та не відповідає вимогам ст.130 КпАП України, ст.266 КпАП України, положенням Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду спільного Наказу №400/666 МВС та МОЗ України від 09.09.2009 року "Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ч.1 ст.130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Повно та всебічно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, вислухавши позицію сторони захисту, вивчивши у повному обсязі матеріали справи, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 127489 від 03.11.2024 року, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі доводів та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, а зважаючи на судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016 року заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №463/1352/16-а встановив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази у їх сукупності, суд не вбачає доведеної належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з приписами ч.1 ст.247 КУпАП,провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутній склад адміністративного правопорушення. Та на виконання вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити через відсутність складу інкримінованого йому правопорушення.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вони не містять достатніх належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження на визначення стану наркотичного сп`яніння, тому його винуватість за ч.1 ст.130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу даного адміністративного правопорушення.

Повно та всебічно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши додатково надані стороною захисту документи, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі доводів та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладеного та керуючись ст.ст.130 ч.1, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 179, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 10.06.2004 року Львівським МРЕВ на ім`я ОСОБА_1 та яке зберігається у відділенні поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області - повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО