"21" лютого 2025 р. Справа № 363/217/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли адміністративні справи щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №363/217/25 (провадження №3/363/183/25) між суддями, головуючим суддею визначено суддю Лукач О.П.

Після цього, матеріали адміністративної справи №363/218/25 (провадження 3/363/184/25) щодо ОСОБА_1 передано судді Лукач О.П. на підставі протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду.

Правила, встановлені статті 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне об`єднати адміністративні справи для спільного розгляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №240618 від 28.12.2024, цього самого дня, приблизно о 15:30, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та штовхався по відношенню до своєї матері ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною третьою статті 173-2 КУпАП (справа №363/218/25).

До вказаного протоколу долучено: довідку заступника начальника управління поліції начальника СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції Єлизавети Ковбаси про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливості, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до ЄРДР; рапорт Вишгородського РУП ГУНП в Київський області від 28.12.2024 про отримання на лінію «102» повідомлення щодо вчинення адміністративного порушення «Домашнє насильство», за змістом якого син буянить колишній військовий, заявником є ОСОБА_2 , кривдник ОСОБА_1 ; заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.12.2024, згідно яких, вона просить прийняти міри до свого сина ОСОБА_1 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно неї, а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав. Зазначено, що дані конфлікти вчиняє постійно, на її зауваження не реагує; письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.12.2024, згідно яких, у нього з матір`ю виник словесний конфлікт, з приводу того, що він попросив зателефонувати; копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ; копію паспорту громадянки України ОСОБА_2 ; постанови Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2024 у справі №363/2908/24, від 17.07.2024 у справі №363/3542/24, від 29.08.2024 у справі №363/4324/24, від 13.09.2024 у справі №363/4552/24, якими ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП; заяву ОСОБА_1 від 28.12.2024 про визнання провини у вчиненому правопорушенні з прохання до суду обмежитися мінімальним стягненням та розглянути справи без його участі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №650013 від 31.12.2024, цього самого дня, приблизно об 11:50, ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: кидався в бійку, висловлювався нецензурною лайкою, принижував честь та гідність. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною третьою статті 173-2 КУпАП

(справа 363/127/25).

До вказаного протоколу долучено: довідку заступника начальника управління поліції начальника СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції Єлизавети Ковбаси про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливості, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до ЄРДР; копію заяви та письмові пояснення ОСОБА_2 від 31.12.2024, згідно яких, вона просить прийняти міри до свого сина ОСОБА_1 , який за місцем проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство, а саме висловлювався нецензурною лайкою, бив посуд, вдарив картиною по голові, після чого, вона зателефонувала донці та викликала поліцію; письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.12.2024, згідно яких за адресою місця проживання вживав алкогольні напої спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 , та його мама почала виражатися нецензурною лайкою в бік його співмешканки, після чого виник конфлікт і він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, почав ображати свою матір, виражатися нецензурною лайкою; копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та копію ID-картки; копію паспорту громадянки України ОСОБА_2 ; копію постанови Вишгородського районного суду Київської області від 13.09.2024 у справі №363/4552/24, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 16.01.2025, 03.02.2025 та 21.02.2025,

ОСОБА_1 не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, отримавши надіслані йому судом судові повістки у вигляді смс-повідомлення, які доставлено, на номер мобільного телефону, зазначений ним у заяві про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення. Також, ОСОБА_1 додатково було повідомлено про розгляд справи, шляхом розміщення на сайті Вишгородського районного суду оголошення про його виклик до суду на 03.02.2025 та на 21.02.2025. Крім цього, уся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України» та ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, а також як убачається з протоколу, він повідомлений, що розгляд справ відбудеться у Вишгородському районному суді Київської області, проте, станом розгляду справи не цікавився, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язання з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки, відповідно до статті 268 КУпАП присутність ОСОБА_1 , під час розгляду справи не є обов`язковою, враховуючи строк розгляду справи, встановлений частиною другою статті 277 КУпАП, вжиті судом заходи для забезпечення його участі під час розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі за наявними матеріалами.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, вивчивши матеріали адміністративних справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-2 КУпАП, з таких підстав.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 173-2 КУпАП (у редакції чинній з 19.12.2024) вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною третьою статті 173-2 КУпАП (у редакції чинній з 19.12.2024), передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Водночас, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закону № 2229-VIII).

Стаття 1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм убачається, що домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння (дія або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом України від 22.05.2024

№3733-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (набрав чинності 19.12.2024), до статті 173 КУпАП, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка складає протокол повинна викласти суть правопорушення враховуючи диспозицію частини першої статті 173-2 КУпАП та положень Закону № 2229-VIII, після чого зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, оскільки відсутність цього, фактично унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

Кваліфікуючою ознакою вчинення домашнього насильства за частиною третьою статті 173-2 КУпАП є повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою статті 173-2 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Повторним є правопорушення, вчинене особою, до якої за однорідне правопорушення було застосовано адміністративне стягнення.

Так, відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Належне складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно фабули протоколу серії ВАД №240618 від 28.12.2024 склад адміністративного правопорушення полягав у тому, що «28.12.2024 приблизно о 15:30, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та штовхався по відношенню до своєї матері ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю». Тобто, під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною третьою статті 173 КУпАП, посадовою особою не встановлено та не зазначено про наслідки протиправної поведінки ОСОБА_1 , а саме про наявність шкоди психічному та фізичному здоров`ю, заподіяної потерпілій ОСОБА_2 , про наявність якої також не зазначено останньою у заяві та поясненнях, що не відповідає диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП.

Згідно фабули протоколу серії ВАД №650013 від 31.12.2024, склад адміністративного правопорушення полягав у тому, що «31.12.2024 приблизно об 11:50, ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: кидався в бійку, висловлювався нецензурною лайкою, принижував честь та гідність», не зазначаючи про наявність шкоди, заподіяної психічному та/або фізичному здоров`ю потерпілої.

Тобто, викладена в протоколах фабула, в порушення вимог статті 256 КУпАП, не містять обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-2 КУпАП, що ставиться у вину ОСОБА_1 та підлягають доказуванню.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Отже, складені у такий спосіб протоколи щодо особи завчасно унеможливлює притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, оскільки наведені у них обставини не утворюють складу цього адміністративного правопорушення, навіть за умови їх підтвердження іншими наявними доказами по справі, яких, у даному випадку суду не надано.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Так, відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Оскільки, об`єктивна сторона правопорушення в протоколах не розкрита, а саме по собі зазначення «вчинив відносно матері домашнє насильство психологічного характеру», автоматично не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Враховуючи сукупність наведених обставин, а також, що протоколи про адміністративні правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 255, 256, 276279, 280, 283-285, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за частинами третьою статті 173-2 КУпАП за №363/217/25 (провадження 3/363/183/25), №363/218/24 (провадження 3/363/184/25) об`єднати в одне провадження та присвоїти №363/217/25 (провадження 3/363/183/25).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Лукач