Справа № 287/282/25
провадження 3/287/2068/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Русин Микола Григорович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий РВ УМВС 20.12.2009 року, жительки АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 111331 від 25.01.2025 року встановлено, що 25.01.2025 року близько 11 год. 20 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду по вихованню за своєю дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 25.01.2025 року, близько 11 год. 20 хв. пішла з дому та не повернулася. Пізніше була встановлена працівниками поліції.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також право на відвід суду.

ОСОБА_1 свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, в цілому не визнала, проте підтвердила викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. ОСОБА_1 пояснила, що 25.01.2025 її дочка попросилася піти до подруги по сусідству погуляти, що вона дозволила. При цьому, дочка не повідомляла, що має намір поїхати до м. Олевська на дизель-поїзді, з будь-яких інших джерел їй цю інформацію відомо не було. Оскільки дочка вже підліткового віку, то вона дозволяла їй гуляти з подругами в межах села. При цьому її дочка ОСОБА_2 відвідує школу, проблем з її навчанням чи поведінкою ніколи не було. Що спонукало дочку без дозволу поїхати до м. Олевська ОСОБА_1 невідомо. Жодних конфліктних ситуацій в той день чи напередодні між ними не було. Мотиви такої поведінки дочки для неї залишилися нез`ясованоми. Своєї вини у такій поведінці дочки ОСОБА_1 не вбачає, оскільки приділяє достатню увагу її вихованню та забезпеченню. При цьому, вона провела з дочкою виховну бесіду і має стійке переконання, що така ситуація більше не повториться. Надалі зобов`язується приділяти більше уваги контролю за поведінкою дочки.

Заслухавши учасників, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до висновку, що вина останньої у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 111331 від 25.01.2025 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 від 25.01.2025 року, заявою від 25.01.2025 року про повернення дитини працівниками поліції та поясненнями у суді.

На переконання суду ОСОБА_1 не було вжито достатніх виховних заходів, які б запобігли неналежній поведінці власної дочки ОСОБА_2 , а саме залишення нею місця проживання та самостійного переїзду на дизель-поїзді в м. Олевськ з метою зустрічі із знайомим хлопцем. Також не було здійснено контролю за місцем знаходження власної дочки щонайменш з 11 год. 20 хв. до 17 год. 40 хв. 25.01.2025 - часу звернення до поліції з повідомленням про її зникнення. Разом з тим, суд враховує, що відомостей, які б указували на те, що неналежна поведінка малолітньої ОСОБА_2 є прямим наслідком ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 , суду не надано.

При цьому, суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину та не працює, беручи до уваги, що санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено стягнення у виді попередження або штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 850 до 1700 грн., і одночасно, у випадку накладення адмінстягнення, законодавство передбачає сплату судового збору, суд вважає, що в умовах воєнного стану накладення навіть найменшого стягнення значно погіршить становище насамперед неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим вбачає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Частиною другою ст. 284 КУпАП передбачено, що у разі оголошення особі, що притягається до адміністративної відповідальності усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 184 ч. 1, ст. ст. 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Олевський районний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М. Г. Русин