Номер провадження: 33/813/155/25
Номер справи місцевого суду: 522/5911/24
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С. Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Туровця О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туровець Олександр Володимирович, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 08.04.2024 року о 11.35 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Fusion, державний номерний знак (далі д.н.з.) НОМЕР_1 , в м. Одеса по проспекту Шевченко №4(д), з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражена блідість обличчя; тремтіння пальців рук; зірниці очей не реагують на світло. ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку - відмовився. Подія зафіксована на портативний відеореєстратор №471640; №473740, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморським районним судом м. Одеси від 14 червня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 8).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 18.10.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туровець О.В., вперше звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 14.06.2024 року (а.с. 9-14).

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.10.2024 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Туровця О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024 року відмовлено. Повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала (а.с.20-21).

26.11.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туровець О.В., вдруге звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 14.06.2024, посилаючись на поважні причини пропуску строку (а.с. 26-31).

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Приморського районного суду м. Одеси була ухвалена 14 червня 2024 року без участі ОСОБА_1 (а.с.8).

Будь-яких доказів направлення або отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови суду, матеріали справи не містять.

Окрім того, як на підставу поновлення пропущеного строку, адвокат Туровець О.В. в апеляційній скарзі також звертає увагу, що ОСОБА_1 жодних повідомлень про час та дату розгляду справи не отримував. Лише після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Туровцем О.В. (тобто 16.10.2024 року), ОСОБА_1 стало відомо через сайт «Судова влада» про наявність постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року.

Зазначені доводи адвоката Туровця О.В. матеріалами справи не спростовані.

Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №808546 від 08.04.2024 (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.4);

- відеозаписами з портативних відеореєстраторів № 471640, 473749 якими зафіксовано події, які викладені в протоколі.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року в порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до ч.2. ч.3, ч.4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я за направленням поліцейського, в якого є підстави вважати, що особа перебуває у стані такого сп`яніння відповідно до ознак.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного в медичному закладі, підтверджений матеріалами справи, зафіксований в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП (на портативні відеореєстратори № 471640, 473749) та апелянтом в апеляційній скарзі не заперечується.

У доводах апеляційної скарги, адвокат Туровець О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте зазначені доводи є безпідставними, оскільки з доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи у водійському кріслі автомобіля Ford Fusion, державний номер НОМЕР_1 (урив. 11:40:50), під час розмови з інспектором поліції жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом ані на місці події, ані під час складання та ознайомлення його з протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 у випадку незгоди із обставиною керування, які викладені у протоколі, міг скористатися своїм правом та зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення, що він не керував транспортним засобом, проте від викладення пояснень останній відмовився.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №808546 від 08.04.2024 підписаний власноручно ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Крім того, після складення та ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом, його було відсторонено від керування транспортним засобом та керування, який було передано іншій особі, на що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував (урив.12:07:50-12:08:16).

Викладене свідчить, що така версія з`явилася вже під час судового розгляду з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про відсутність доказів керування ним транспортним засобом, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовуються наявними матеріали справи та розцінюються апеляційним судом, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 судової повістки на 14.06.2024 року об 10 год. 00 хв., яка була відправлена Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_1 на його адресу: АДРЕСА_1 , яка відповідає адресі, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №808546, та яку останній отримав 30.04.2024 року (а.с.7).

Щодо посилань апелянта про вчинення підпису в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не ОСОБА_1 , то апеляційний суд такі твердження не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, наприклад висновком судового експерта про здійснення почеркознавчого дослідження даних документів, яким було б підтверджено здійснення підписання вказаних документів різними особами. За відсутності таких доказів, у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів приналежність даного підпису ОСОБА_1 , оскільки вони вчиненні за присутності посадових осіб, зокрема робітника відділення пошти.

Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, слід зазначити, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також зазначає, що правопорушник ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до суду апеляційної інстанції, будучи багаторазово повідомленим про час і місце судового засідання, через свого представника адвоката Туровця О.В. (а.с.38-40; а.с.43; а.с.46; а.с.50-53), незважаючи на те, що він особисто в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №808546 від 08.04.2024 написав, що свої пояснення надасть в суді (а.с.1).

Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Між тим, апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туровець Олександр Володимирович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туровець Олександр Володимирович, залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда