Провадження №3/592/124/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 (зі слів при складанні протоколу про адміністративне правопорушення), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

13.12.2024 о 01-25 год. у м. Суми по вул. Степана Бандери, поблизу буд. 67 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Edge н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest6820 та прослідувати до закладу охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦСНЗ категорично відмовився, що зафіксовано на відеореєстратор персональний нагрудний Motorola Solutions VB400-471486, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не прибув, про причину неявки суд не повідомив. Адвокат Руднєв Є.Г., який представляє інтереси ОСОБА_1 , вважав за можливе провести розгляд справи у відсутність останнього.

Суддя зазначає про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Заявник зобов`язаний максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain); «обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції» (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні» (рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою.

У судовому засіданні адвокат Руднєв Є.Г., просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Позиція працівників патрульної поліції суперечить сама собі, оскільки було складено на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП як водія Ford Edge н.з. НОМЕР_2 , а також було винесено Постанову Серія ЕНА №03652821 відносно водія Ford Edge н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суддею було задоволено клопотання адвоката Руднєва Є.Г. про виклик та допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , також з його згоди викликались працівники Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак працівники поліції у судові засідання не з`являлися, надавали клопотання про відкладення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, залухавши свідка та позицію представника, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №978537 від 13.12.2024;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовивя від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

-направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

-розпискою ОСОБА_2 від 13.12.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язується доставити транспортний засіб Ford Edge н.з. НОМЕР_2 до його місця постійного стоянки та не допустити до керування водія ОСОБА_1 ;

-інформаційною довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 від 26.04.2007, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року не притягувався;

-відеозаписами з відеореєстраторів поліцейських, на яких зафіксована подія та процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення. Як вбачається із відеозаписів, після зупинки автомобілю, автомобіль Ford Edge н.з. НОМЕР_2 візуально хитався. Коли інспекторполіції підійшов до водійської двері, через вікно було видно, що ОСОБА_2 закінчував пересідати на водійське сидіння, про що свідчить звуковий сигнал автомобіля та положення тулуба ОСОБА_2 . ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, тримаючи у руках підставку з двома паперовими ємностями, на задньому задньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_5 (власник автомобіля).

Працівники поліції в спілкуванні з особами, які знаходились в автомобілі, чітко та впевнено зазначали про те, що вони коли вони підходили до транспортного засобу, виявили перебуваючого за кермом автомобіля ОСОБА_1 , який мінявся місцями з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 у спілкуванні з працівниками поліції поводив себе агресивно, неадекватно існуючій обстановці, вживаючи ненормативну лексіку та демонструючи явну неповагу до посадових осіб при виконанні своїх обов`язків. Аналогічна поведінка була і зі сторони ОСОБА_5 .

Під час розмови інспектора (диск 2 запис 13.12.24 з 03.22.00) із свідком щодо керування автомобілем ОСОБА_1 , ОСОБА_2 опосередковано підтвердив факт свого не керування автомобілем Ford Edge н.з. НОМЕР_2 , у зазначений у протоколі час, а керування ОСОБА_1 . Також ОСОБА_2 вживав такі фрази на кшалт: «Ви в армії були…? То що ж ви хочете? Самі повинні розуміти». Під час розмови інспекторів між собою, інспектор зазначив, що ОСОБА_2 зізнався що він не перебував за кермом під час зупинки.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем, 13.12.2024 уночі він перебував вдома. Йому зателефонував його командир ОСОБА_5 та попрохав бути водієм його машини. Він пішки дійшов до місця стоянки Ford Edge н.з. НОМЕР_2 . Назву вулиць він не пам`ятає, однак візуально дійти він може. Після того як він прийшов, побачив ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , останній дав ключі від свого автомобілю та сказав «поїхали». Далі він їхав за вказівками пасажирів ( ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ). Далі їх зупинили працівники патрульної поліції. Він керував автомобілем, місцями ні з ким не мінявся. Після складання адміністративних матеріалів вони поїхали на заправку і потім розвіз ОСОБА_5 та ОСОБА_1 додому.

З врахуванням оглянутого відеозапису, суддя критично відноситься до показань свідка ОСОБА_2 , оскільки ним надано неправдиві показання, як мінімум щодо свого керування транспортним засобом Ford Edge н.з. НОМЕР_2 до зупинки працівниками поліції, що дає підстави не довіряти його іншим показанням. Також його показання не відповідають фактичним обставинам справи, не узгоджуються з дослідженим у судовому засіданні доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), суддя не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Наданий адвокатом Руднєвим Є.Г. роздрукований скріншот з інформацією про наявність Постанови ЕНА03652821 від 13.12.2024 за ст. 121-1, ч. 1 ст. 121 КУпАП на транспортний засіб Ford Edge н.з. НОМЕР_2 з місцем вчинення м. Суми. Степана Бандери (Баумана) не спростовує висновків про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже в даному скріншоті не зазначено посадову особу, яка винесла постанову; яку особу притягнули до адміністративної відповідальності; коли за часом вчинено адміністративне правопорушення; чи набрала дана постанова законної сили та також ці обставини не є преюдицією для розгляду справи відносно ОСОБА_1 суддею з дослідженням доказів у справі.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння, про який йдеться мова, закріплений у ст. 266 КУпАП.

Згідно визначеної процедури огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку не пройшов відповідний огляд на стан сп`яніння, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

При цьому суддя враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Враховуючи особу порушника, характер вчиненого правопорушення та його особливу небезпечність, підвищену соціальну чуттєвість до такого роду правопорушень, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, суддя вважає за потрібне застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко