ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М.,

за участю захисника адвоката Бутенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника адвоката Бутенка Д.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 09 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта, командира взводу снайперів, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Звільнено від стягнення судового збору.

в с т а н о в и л а:

постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 09 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 11 грудня 2024 року о 21 годині 05 хвилин, на автомобільній дорозі Н-20 БП «Семенівка» водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в наркологічному диспансері відмовився, велася відео фіксація BodyCamMotorolaSolutions № 472182, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Бутенко Д.В., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі захисник адвокат Бутенко Д.В., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що місцевим судом взагалі не враховано місце складання протоколу, не зазначено, район, місце та вулиця, крім того, за вказаною адресою розташовано два блокпости. Також відеозаписом поліцейського неможливо встановити з ким саме спілкується останній, крім того факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований, не зафіксована також модель та марка автомобіля, що є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що в рапорті поліцейського зазначене взагалі інше прізвище водія, на що місцевий суд не звернув увагу. Крім того, поліцейським на запропоновано особі, з якою він спілкувався пройти огляд у медичному закладі.

Звертає увагу, що відсутні відомості законної зупинки транспортного засобу. Зауважує, що в порушення вимог інструкції поліцейськими не складено акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , при цьому зазначення у протоколі про стан сп`яніння особи можливий лише після проведення огляду.

Стверджує, що відеозаписи поліцейських виготовлені з порушенням вимог Інструкції, якою передбачено, що перед використанням бодікамери поліцейський повинен переконатись в точності встановлених дати та часу.

Зауважує, що свідки при відмові від проходження огляду відсутні, а в поясненнях зазначено, що їх залучено вже після складання протоколу. Крім того, в матеріалах справи, в порушення вимог Інструкції, відсутнє направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Вказує, що диск із відеозаписом не містить цифрового підпису, а тому не може вважатися допустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, захисника адвоката Бутенка Д.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю захисника адвоката Бутенка Д.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 09 січня 2025 року, однак вивчивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що захисником апеляційна скарга датована 16.01.2025 року та направлена засобами поштового зв`язку, а тому строк на апеляційне оскарження не вважається пропущеним.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 981616 від 11 грудня 2024 року; диском з відеозаписом; рапортом працівника поліції від 11 грудня 2024 року; іншими матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що не оспорюється стороною захисту.

Відповідно до відеозапису поліцейських, який є належним та допустимим доказом, останні перебуваючи на блокпосту, підійшли до особи, який стояв біля автомобіля Mitsubishi L200, на запитання поліцейського, хто є порушником, особа відповів, що він. В подальшому, інспектором поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або у медичному закладі. При цьому, поліцейський перепитав у особи його ім`я, на що останній зазначив, що є ОСОБА_2 та згодом надав документи на перевірку. На пропозицію поліцейського пройти медичний огляд, ОСОБА_1 погодився за допомогою газоаналізатора Драгер, однак після підготовки поліцейських для проходження такого огляду, неодноразово відмовився, у зв`язку із чим складений протокол про адміністративне правопорушення за фактом порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.

Доводи захисника, що відеозапис поліцейських не відповідає вимогам Інструкції, не заслуховує на увагу, оскільки зазначений час та дата повністю узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи. Крім того, вказаний відеозапис відповідно до положень ст. 266 КУпАП, обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення, є його додатком, а отже невід`ємною частиною, тому норми діючого КУпАП не вимагають окремого засвідчення ЕЦП.

На підставі викладеного, доводи захисника про не встановлення особи, яка зафіксована на відеозаписі та порушення процедури проведення огляду, не заслуговують на увагу.

Норми діючого КУпАП, не вимагають обов`язкового фіксування факту керування транспортними засобом, при цьому факт такого керування може бути підтверджений іншими доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває біля свого автомобіля на блокпосту, під час спілкування із поліцейськими, ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом, надав документи, як водій для оформлення факту адміністративного правопорушення, питав, чи вилучать у нього права, ознайомився з протоколом та поставив особистий підпис без внесення зауважень.

Отже, з поведінки ОСОБА_1 беззаперечно вбачається, що він є водієм транспортного засобу та повністю розумів, обставини які відбувались, на протязі спілкування та пропонування пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 намагався вирішити питання незаконним шляхом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння жодним чином не вказує на порушення процедури огляду та не спростовує вину ОСОБА_1 , оскільки останній відмовився від будь-якого проходження огляду на стан сп`яніння та дотримання вимог щодо складання направлення не могло вплинути на волевиявлення ОСОБА_1 щодо проходження огляду. Більш того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я проводиться виключно у присутності поліцейських.

Не вбачається, порушень вимог ст. 256 КУпАП при складанні протоколу, в якому зазначені всі обов`язкові ознаки, зокрема місце правопорушення А/Д 20 Блок пост «Семенівка», вказаних обставин ОСОБА_1 не заперечує.

Некоректне зазначення у рапорті поліцейського прізвища особи, не впливає на доведеність його вини, оскільки інші обставини наведені у рапорті повністю узгоджуються з фактичними обставинами та іншими матеріалами справи, крім того не заперечуються самим ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд вважає зазначення у рапорті поліцейського, прізвища водія із деякими помилками у літерах, технічною опискою.

Апеляційний суд зауважує, що акт огляду на стан сп`яніння складається поліцейськими у разі проходження водієм такого огляду, в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, а тому відсутній обов`язок складання такого акту, у зв`язку із чим доводи захисника в цій частині є неспроможними.

Не можуть бути задоволеними і посилання в апеляційній скарзі про безпідставність зупинки транспортного засобу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався та діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2021 року, № 1456 правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Отже, перевірка документів у осіб здійснюється після введення військового стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.

Як зазначено самим поліцейським, ОСОБА_1 зупинений під час чергування на блокпосту.

Разом з цим, відповідно до п.1 ч.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» від 8 липня 2020 р. № 573 блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який тимчасово встановлюється на в`їзді/виїзді (вході/виході) на територію/з території, де введено воєнний стан та запроваджено комендантську годину, на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на блокпосту. Вказаними положеннями не покладено обов`язку щодо інформування про місце розташування блокпосту, а тому доводи захисника, що матеріали справи не містять даних, що на вказані території встановлений контрольно-пропускний пункт, не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, апеляційний суд зауважує, що інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень під час дії воєнного стану в країні, а тому підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законними та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника про не залучення свідків не ґрунтуються на вимогах закону, так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. В даному випадку проводилась відеофіксація правопорушення здійсненого ОСОБА_1 , а тому наявність свідків не є обов`язковою.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката Бутенка Д.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 09 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА