Справа № 508/1002/24
№ 3/508/38/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 селище Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С. розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, закордонний паспорт НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу серії ВАД № 007117 від 19.11.2024 року ОСОБА_1 19.11.2024 року о 19.10 годині, в АДРЕСА_1 в магазині виражався нецензурною лайкою в сторону гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 02.12.2024 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУПАП повернуто до ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання, у зв`язку з тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання доставлена не була на вимогу ч.2 ст.268 КУпАП, що позбавило суд можливості розглянути справу у вказаний ст.277 КУпАП строк.(а.с.13)

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 11.12.2024 року матеріали справи (після доопрацювання) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУПАП повернуто до ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання, у зв`язку з тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання доставлена не була на вимогу ч.2 ст.268 КУпАП, що позбавило суд можливості розглянути справу у вказаний ст.277 КУпАП строк.(а.с.17)

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 19.12.2024 року матеріали справи (після доопрацювання) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУПАП повернуто до ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання, у зв`язку з тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання доставлена не була на вимогу ч.2 ст.268 КУпАП, що позбавило суд можливості розглянути справу у вказаний ст.277 КУпАП строк.(а.с.21)

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 08.01.2025 року матеріали справи (після доопрацювання) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУПАП повернуто до ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання, у зв`язку з тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання доставлена не була на вимогу ч.2 ст.268 КУпАП, що позбавило суд можливості розглянути справу у вказаний ст.277 КУпАП строк.(а.с.25)

В судове засідання, призначене на 20.02.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 20.02.2025 року ВПД №1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області доручено доставити приводом ОСОБА_1 до Миколаївського районного суду Одеської області на 25 лютого 2025 року об 09.25 год.

Згідно повідомлення начальника ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції Піхура О. виконати вищезазначену постанову суду не вдається можливим, так як при неодноразовому спілкуванні з громадянином ОСОБА_1 останній за межі свого домоволодіння не виходив та прибути до суду категорично відмовляється.

Таким чином, вищезазначена Постанова суду від 20.02.2025 року про примусовий привід ОСОБА_1 працівниками ВПД №1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області виконана не була.

При розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності необхідно забезпечити оптимальний баланс між дотриманням прав і свобод особи, яка притягується до відповідальності, та загальним (публічним) інтересом, який передбачає ефективний захист особистості, суспільства і держави від адміністративних правопорушень.

Будь-яке адміністративне правопорушення та санкції за його скоєння повинні бути чітко визначені в законі таким чином, щоб виходячи з його тексту - у випадку необхідності за допомогою тлумачення, що надано судам, - кожен міг передбачити адміністративно - правові наслідки своїх дій або бездіяльності.

В противному випадку може мати місце суперечна правозастосовна практика, яка послаблює гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

За змістом частини 2 статті 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, що відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Пункт 7 статті 247 КУпАП містить правило, згідно із яким провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розглядаючи питання щодо строку давності в адміністративному провадженні в контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом …, який … становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…».

Стаття 6 пункт 1 Конвенції застосовується протягом усього провадження, метою якого є встановлення обґрунтованості «кримінального обвинувачення» включно зі стадією проголошення судового рішення.

Правове регулювання прав та свобод людини за національним законом полягає у створенні необхідних умов, якими слід забезпечити невідворотність адміністративної відповідальності.

В той же час має бути забезпечений справедливий баланс між загальним (публічним) інтересом невідворотності адміністративної відповідальності та дотриманням прав і свобод людини щодо строку давності про притягнення її до відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, в тому числі у справах "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства " та ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» визначив строк давності як передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, які могли бути неповними за спливом часу ( ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» рішення від 20 вересня 2011 року, п. 570 та " Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ", рішення від 22 жовтня 1996 року п.51).

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Мета та наміри Конвенції як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними ( див. справа «Soering проти Сполученого Королівства», рішення від 7 липня 1989 року, п. 87).

Суд в своїх прецедентних рішеннях зазначив, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (див. справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12 липня 2013 року п.п.92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10 лютого 1995 року, п. 35).

Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпції факту і права.

За загальним правилом статті 9 КУпАП наявність складу правопорушення є необхідною підставою для адміністративної відповідальності.

Частиною першої статті 9 КУпАП передбачено, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.

Відсутність вини в скоєнні адміністративного правопорушення за зазначеною нормою закону виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши норми національного закону та, враховуючи конвенційні положення стосовно строків давності, використовуючи право, надане судам загальної юрисдикції тлумачити зазначені норми для цілей подолання суперечної правозастосовної практики, яка послабляє гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу, дійшов до наступного висновку.

Строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності за закінченням строку давності, який передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 КУпАП.

Отже, згідно положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто в даній справі - не пізніше 19.02.2025 року.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Відповідно до ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП розглядаються протягом доби.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений поліцейським СР ПП ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області 19 листопада 2024 року.

До суду відповідні матеріали надійшли за вх. № 4885/24 29 листопада 2024 року та неодноразово поверталися до ВПД №1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області для доопрацювання у зв`язку з невиконанням вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, що унеможливлювало суд виконати вимоги ст. 277 КУпАП, провівши розгляд справи у передбачений законодавством строк.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 007717 від 19.11.2024 року, відносно ОСОБА_1 не містить визначеної дати розгляду адміністративної справи, у зв`язку з чим судом здійснено направлення поштового повідомлення на адресу ОСОБА_1 , вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «вручено особисто».

Разом з тим, Постанова суду від 20.02.2025 року про примусовий привід ОСОБА_1 в судове засідання працівниками ВПД №1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області виконана не була, особу в судове засідання не доставлено.

Зважаючи на неодноразове направлення ВПД №1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області до суду відповідних матеріалів про адміністративне правопорушення без належного доопрацювання, судом було вичерпано всі передбачені законом можливості для належного та своєчасного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Приймаючи до уваги те, що з моменту вчинення правопорушення до теперішнього часу минуло більше трьох місяців, вважаю, що на підставі ст. 247 п. 7 КУпАП провадження в справі необхідно закрити - в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 247 КпАП України,

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язкуз закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду у десятиденний термін з дня винесення постанови.

Суддя : Д.С. Банташ