Справа № 163/2799/24
Провадження № 3/163/50/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0496/20500/24 про притягнення до відповідальності за ч.3 ст.471 МК України

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Естонія, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 15.09.2017 паспортним столом м.Тарту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), прямуючи 29 вересня 2024 року близько 22 год 27 хв з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці пасажиром автобуса «Neoplan N116», номерний знак НОМЕР_2 , не задекларував за встановленою формою самовар "НАСЛЬДНИКИ Василія Степановича БАТАШЕВА ТУЛА", який має історичну та культурну цінність, у зв`язку із чим є обмеженими до вивезення за межі митної території України згідно із ч.2 ст.371 МК України та затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України за №258 від 22.04.2002 Інструкції, а також не мав на зазначений самовар свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.471 МК України.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи в суді, зокрема і шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, Любомльським районним судом вживалися усі необхідні та можливі заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема, для належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

За викладених обставин та з огляду на належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, відсутність перешкод для такого розгляду за його відсутності, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ч.3 ст.471 МК України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією ОСОБА_1 , актом про проведення митного огляду, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , уніфікованою митною квитанцією, висновком первинної державної експертизи культурних цінностей від 04.10.2024, службовою запискою інспектора митниці.

Відповідно до п.57 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

У частині 2 статті 371 МК України визначено, що товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами.

Поняття культурних цінностей наведене у п.18 ст.4 МК України, згідно якого, культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Аналогічне визначення цього поняття міститься у статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та у п.1.3 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінносте та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України за №258 від 22.04.2002.

Пунктом 1.6 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінносте та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України за №258 від 22.04.2002, передбачено, що вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 р. N 984 ( 984-2000-п ) "Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України".

У цій справі висновком Волинського краєзнавчого музею від 04.10.2024 року стверджено, що вилучений у ОСОБА_1 самовар має історичну та культурну цінність.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 , наявних у матеріалах справи, слідує, що вилучений самовар є надбанням його родини та про те, що він відноситься до культурних цінностей не знав, як і не знав про законодавчі обмеження у переміщенні такого предмету.

Такі пояснення ОСОБА_1 правового значення не мають, оскільки передбачене ч.3 ст.471 МК України порушення митних правил може вчинятись як умисно, так і з необережності.

Таким чином, з огляду на вищенаведені законодавчі приписи та досліджені у справі докази, вбачаються підстави для висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.471 МК України правопорушення.

Достатніх та обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, у тому числі на підставі ст.22 КУпАП, не вбачається.

Отже, враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 та наявність встановлених обмежень щодо переміщуваного самовару, стягнення на нього слід накласти у виді штрафу з конфіскацією предметів порушення митних правил.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі, а з врахуванням приєднаної до протоколу довідки митного органу витрати митниці на зберігання книг протягом 91 доби за курсом НБУ на дату розгляду справи в порядку ст.ст.519, 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з конфіскацією у власність держави самовару "НАСЛЬДНИКИ Василія Степановича БАТАШЕВА ТУЛА", загальною вартістю 3000,00 гривень, вилученого за протоколом про порушення митних правил №0496/20500/24.

Штраф в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень підлягає стягненню на рахунок UA5003500 в Казначействі України (ЕАП) (, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товару в розмірі 237 (двісті тридцять сім) гривень 40 копійок на рахунок UA1160491 в Державній казначейській службі України, місто Київ (МФО 820172, , призначення платежу "за зберігання товарів").

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета