ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2939/24 Номер провадження 33/814/92/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Деркач А.С., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Болтіка А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 03 липня 2024 року приблизно о 21 годині 14 хвилин на 319 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння в установленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2024 року та закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: докази в матеріалах справи є неналежними й недопустимими, так як: поліцією безпідставно та з порушенням приписів закону зупинено його, у зв`язку з чим він не зобов`язаний був виконувати всі наступні вимоги поліцейських; долучений поліцією відеозапис є неповним, небезперервним і недостатнім для встановлення обставин справи; поліцейським не було виявлено та перевірено наявність у нього зазначених у протополі ознак алкогольного сп`яніння, яких він не мав, відразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення протягом 2 годин самостійно направився в медичний заклад і пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатом якого в нього ознак сп`яніння не виявлено.

У судовому засідання апеляційної інстанції адвокат Болтік А.С. надав заяву про здійснення апеляційного розгляду відсутності ОСОБА_1 та висловив доводи на підтримку апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №713137 03 липня 2024 року о 21 годині 14 хвилин ОСОБА_1 на 319 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» керував транспортним засобом «Volkswagen Touaran», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.1).

Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 03 липня 2024 року о 21 годині 14 хвилин ОСОБА_1 на 319 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» керував транспортним засобом «Volkswagen Touaran», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 на місці зупинки своєю поведінкою, конклюдентними діями відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестара), умисно затримуючи повітря, не видихаючи в мундштук газоаналізатора необхідний об`єм повітря, видихаючи його поза мундштуком та перериваючи видихання повітря при тому, що дихання є невід`ємною, природною складовою життєдіяльності кожної людини й відповідно кожен водій має змогу пройти в такий спосіб огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водночас поліцейським попередньо було неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 порядок продуття цього алкотестера, але ОСОБА_1 умисно діяв усупереч багаторазовим роз`ясненням поліцейського, його неодноразовим зауваженням щодо необхідності надання ОСОБА_1 належного об`єму повітря та неодноразовим попередженням про те, що така поведінка ОСОБА_1 у випадку її продовження буде розцінюватись як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На умисний характер означеної поведінки ОСОБА_1 свідчить і кількість разів надання поліцейським ОСОБА_1 спеціального технічного засобу й можливості пройти огляд 9 разів, а також характерне спрацювання сигналу алкотестера про те, що ОСОБА_1 не здійснював продуття спеціального технічного засобу, а лише імітував це. Затим ОСОБА_1 словесно відмовився (2 рази) й від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Водночас поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і наслідки його вказаних вище дій складання щодо нього протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП - за відмову ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння. Після цього поліцією розпочато оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та оголошено йому протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Суд апеляційної інстанції наголошує, що позиція і поведінка ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку мала місце й була незмінною включно до процесу оформлення матеріалів провадження поліцією (а.с.5).

Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

У силу ж приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови від проходження цього огляду не впливають на необхідність кваліфікації дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів провадження, в контексті наявності підстав для проведення огляду поліцією на місці зупинки було виявлено у ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів. Виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд до медичного закладу та поліцією повідомлено про них ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується даними відеофіксації.

Проте ОСОБА_1 у порушення вимог закону відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а, отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у ході висування поліцією ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи ж представника, які зводяться до небезперевності, неповноти й недостатності відеозапису є необгрунтованими, так як наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами поза розумним сумнівом безперечно доводить усі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, містить процедуру оформлення матеріалів провадження щодо ОСОБА_1 поліцією та інші обставини, необхідні для повного й усебічного встановлення обставин справи.

Що стосується посилання апелянта на дані медичного огляду (висновок №1231 від 03 липня 2024 року а.с.24), пройденого ним після складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони позбавлені підстав.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

За ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, зазначене вище адміністративне правопорушення є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (поліцейським з використанням спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я).

Далі за змістом п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року також передбачено, що, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з моменту неодноразової відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (як із використанням поліцейським спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я) ним було вчинено закінчене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після чого поліцейський із дотриманням нормативних положень обґрунтовано зафіксував фактичні обставини цього правопорушення в протоколі. Тому проходження ОСОБА_1 самостійно огляду в закладі охорони здоров`я вже після закінчення вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, більше того, після його фіксації у відповідному процесуальному документі суб`єктом владних повноважень, не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Про неспроможність аргументів апеляційної скарги в цій частині свідчить також те, що ОСОБА_1 місцевим судом визнано винуватим і притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є іншою окремою формою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, названий вище огляд у медичному закладі здійснений із порушенням порядку такого огляду, визначеного в ст.266 КУпАП, положеннях Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а саме без направлення і доставлення ОСОБА_1 для огляду поліцейським (проведено огляд на підставі власної заяви апелянта), а також огляд у медичному закладі й складення висновку за результатами огляду проведено без обов`язкової присутності поліцейського, в той час як згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП вважається недійсним.

Отже, посилання апелянта на висновок медичного огляду №1231 від 03 липня 2024 року, в якому зазначено про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, є безпідставним і не спростовує правильність оскаржуваної постанови.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави й обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто, наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними відеофіксації та протоколу про адміністративне правопорушення щодо вилучення у ОСОБА_1 зазначеного посвідчення водія і видачі йому тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, факт чого він засвідчив своїм підписом у відповідній графі протоколу та вказана обставина не оспорюється і в апеляційній скарзі (а.с.5).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун