Провадження № 33/801/176/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його адвоката Покоєвича Артема Олексійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працює пожежником,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення, відповідно до статті 36 КУпАП у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 23.11.2024 о 20.24 год по вул. Пирогова, 2 в м. Вінниці, керуючи автомобілем марки Кіа, д.н. НОМЕР_1 , під час руху не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху, під час перестроювання з правої смуги руху в ліву, не надав переваги автомобілю марки Nissan, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, в яку водій мав намір перестроїтись. Внаслідок цього відбулось зіткнення автомобілів, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Після цього, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Кіа, д.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що мала місце по вул. Пирогова, 2, в м. Вінниці, залишив місце події, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Суд, з огляду на вищевказані обставини, дійшов висновку, що за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за ст.124 та 122-4 КУпАП необхідно об`єднати в одне провадження.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині накладення адміністративного стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Вказує, що суд не врахував що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вказане є обставиною, яка пом`якшує відповідальність.

Крім того, після вчинення ДТП ОСОБА_1 вжив всі можливі заходи врегулювання конфлікту із постраждалою особою, зокрема ОСОБА_2 сплатив грошову компенсацію в розмірі 100 Доларів США, яка повністю покрила завдані матеріальні та моральні збитки останнього. Так як потерпіла сторона отримала компенсацію, тому вона не має претензій до ОСОБА_1 .

Зазначає, що ДТП не призвела до завдання шкоди життю та здоров`ю осіб, а нанесені збитки носили виключно матеріальний характер, які відшкодовані потерпілій стороні, тому таке суворе стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом строком на 2 роки, є надмірним та неспівмірним характеру вчиненого правопорушення.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд справи, відтак судом позбавлено можливості висловити свою позицію та надати докази.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Покоєвич А. О. в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 повністю відшкодував йому шкоду завдану правопорушенням. Вважає, що покарання, накладене судом першої інстанції, занадто суворе.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Покоєвича А. О., потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частково до задоволення.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 не заперечується останнім, дані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182315 від 26.11.2024 вбачається, що 23.11.2024 о 20.24 год по вул. Пирогова, 2 в м. Вінниці, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Кіа, д.н. НОМЕР_1 , під час руху не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху, під час перестроювання з правої смуги руху в ліву, не надав переваги автомобілю марки Nissan, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, в яку водій мав намір перестроїтись. Внаслідок цього відбулось зіткнення автомобілів, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182300 від 26.11.2024 слідує, що 23.11.2024 о 20:24 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Кіа, д.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що мала місце по вул. Пирогова, 2 в м. Вінниці, залишив місце події, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

При ухвалені постанови, суд бере до уваги п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення «Правил дорожнього руху» України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та 122-4 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із того, що його доведена винна у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, оскільки підтверджуються наявними у даній справі доказами і які не заперечуються самим скаржником.

Однак, розглядаючи адміністративну справу та ухвалюючи постанову, суд першої інстанції, не прийняв до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність правопорушника.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Станом на вчинення ДТП санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v Turkey) від 28.09.1999 року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Положеннями статті 245 КпАП України визначено завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, якими є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Розглянувши адміністративну справу суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 КпАП України, призначивши при цьому суворе адміністративне стягнення.

Відповідно до статі 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом - стаття 30 КпАП України

Відповідно до статті 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є необґрунтованим.

Відсутність в постанові суду першої інстанції посилання на обставини, які пом`якшують відповідальність є помилковим, з огляду на те, що ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і щиро розкаюється у скоєному, а також те, що він до цього не притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, після вчинення ДТП ОСОБА_1 вжив всі можливі заходи врегулювання конфлікту із постраждалою особою, зокрема ОСОБА_2 сплатив грошову компенсацію в розмірі 100 Доларів США, що підтверджується копією розписки.

Отже, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 та статтею 122-4 КпАП України, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим за викладених обставин, при цьому при накладенні адміністративного стягнення на нього суд в повній мірі не врахував вимог статті 33 КпАП України, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, тощо.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, воно не є суспільно небезпечним, як про те зазначив суд першої інстанції, що ОСОБА_1 визнає свою вину й ступінь його вини, відшкодував потерпілому грошову компенсацію, беручи до уваги думку потерпілого ОСОБА_2 , який матеріальних претензій до правопорушника немає та просив не позбавляти останнього права керування транспортними засобами, також відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить застосувати щодо нього штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, проте апеляційний суд звертає увагу, що види адміністративного стягнення закріплені у ч. 1 ст. 24 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає в тому числі адміністративний арешт, який виходячи з ієрархії адміністративних стягнень, є більш суворим покаранням, ніж ті, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Тому ОСОБА_1 може бути підданий штрафу за санкцією ст. 122-4 КУпАП, за більш серйозне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із застосуванням до нього більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосування якого буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його адвоката Покоєвича Артема Олексійовича задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, змінити в частині виду накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко