Провадження № 33/824/608/2025 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 10.07.2024 року о 10 год. 35 хв. керував автомобілем «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на вул. Ірпінська, 69, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі КНП КМНКЛ «Соціотерапія». Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, складеного 10.07.2024 року, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що висновок лікаря-нарколога, на підставі якого поліцейськими складено протокол щодо ОСОБА_1 , не може вважатись допустимим доказом, оскільки огляд проведено неповно, без відповідного лабораторного дослідження зразків біологічного середовища. Діагноз про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння лікарем поставлено лише на основі клінічного огляду, тобто, лікар обмежився лише вимірюванням тиску, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що мав травму та часто має підвищений тиск.

Зазначає, що неможливість ОСОБА_1 здати біологічний матеріал-сечу на дослідження не може бути підставою для встановлення діагнозу на основі лише огляду, оскільки Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», від 09.11.2015 № 1452/735, встановлено можливість здати особою інший біологічний матеріал для дослідження, однак лікарем цього зроблено не було, чим порушено положення п.п. 7-8 розділу ІІІ вказаної інструкції.

Таким чином, вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння щодо ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог законодавства, тому він є недійсним, у зв`язку з чим вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, вказує, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів форми 2 щодо водія ОСОБА_1 , та відсутнє направлення водія до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, де б були зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами п.2.9-а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду визнала доведеною належними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст130 КУпАП.

Проте, висновки судді на матеріалах справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються.

В апеляційній скарзі не оспорюються та обставина, що водій ОСОБА_1 , заперечуючи перебування у стані наркотичного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройшов огляд у медичному закладі.

Відповідно до висновку, складеного лікарем КНП « Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003593 від 10.07.2024 року, ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003593, 10.07.2024року о 11 год. 16 хв. ОСОБА_2 був оглянутий лікарем, який за результатами огляду встановив факт перебування останнього у стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (п.20).

У акті міститься відмітка про те, що лабораторні дослідження не провадилися у зв`язку з тим, що на протязі двох годин ОСОБА_2 не надав сечу як зразок біологічного середовища та у п.25 лікарем зазначений заключний діагноз «стан сп`яніння внаслідок вживання неуточненої наркотичної речовини (Клінічно)».

З відеозапису події з боді-камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_3 у приміщенні медичного закладу неодноразово намагався надати зразки сечі, проте, в силу фізіологічних особливостей організму, йому це не вдалося, а на його прохання відібрати у нього зразки іншого біологічного середовища було відмовлено.

Відповідно до вимог п.7 Розділу ІІІ Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Інструкція), проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Обов`язковість проведення лабораторних досліджень для підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи підкреслена також і у п.10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 року.

Як випливає із змісту п.15 Розділу ІІІ Інструкції, діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, встановлюється за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторнихдосліджень.

Заключний діагноз ОСОБА_3 лікарем поставлений без даних лабораторних досліджень зразків його біологічного середовища, тобто з порушенням п.15 Інструкції.

Відповідно до вимог п.22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Виходячи з наведеного, висновок лікаря від 10.07.2024 року про перебування ОСОБА_3 у стані сп`яніння внаслідок вживання неуточненої наркотичної речовини, є недійсним.

Пунктом 12 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Пунктом 13 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що в обстежуваної особи неможливо було відібрати зразок сечі, а у проханні ОСОБА_2 про відібрання зразків інших біологічних середовищ йому було відмовлено.

Позиція судді про те, що у лікаря були відсутні підстави для відібрання у ОСОБА_2 зразків інших біологічних середовищ, з вимогами п.п.12,13 Розділу ІІІ Інструкції не узгоджуються, оскільки був встановлений факт неможливості взяти зразки біологічного середовища у вигляді сечі в обстежуваної особи, у зв`язку з чим були відсутні юридичні перешкоди для взяття зразків інших біологічних середовищ для належного встановлення факту наявності чи відсутності у ОСОБА_2 стану наркотичного сп`яніння.

З огляду на наведені обставини, доводи апеляційної скарги про незаконність висновку лікаря за результатами медичного огляду ОСОБА_2 є слушними.

У той же час доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд та акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів форми 2 не є такими, які б могли слугувати доказовою базою для встановлення у діях особи наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Оскільки висновок лікаря від 10.07.2024 року про перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння є недійсним, а інших доказів керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, у стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять, то у діях останнього не вбачається порушень п.2.9-а ПДР, тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, постанова судді не може бути визнана законною і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль