Справа № 642/4014/24
Провадження № 3/642/75/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 р. м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Балабая С.С.,

за участю секретаря судового засідання Хазикової В.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 01.07.2024 о 14:15 год. у м. Харкові по вул. Ігоря Муратова поблизу буд. 7 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобомВАЗ 111830, державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 (ARNF-0027), результат склав 1,48 %, з результатом згоден, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

На підставі вказаного відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №643721 від 01.07.2024.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бондаренко В.В. заперечували факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу в стані алкогольного спьяніння, просили закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника,дослідивши в судовому засіданні докази у справі про адміністративне правопорушення, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді з огляду на таке.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України згідно з Законом України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 а ПДР України).

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП особи несуть відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 23грудня 2005року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за статтею 130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі ст.ст. 245, 252 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується такими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 643721 від 01.07.2024 року, яким зафіксовано факт порушення пункту 2.9 а. Правил дорожнього руху України;

-роздруківкою результатів проведення тестування на алкоголь від 01.07.2024 з використанням газоаналізатора Alcotest Drager 6820 (прилад ARHF 0027, тест №2569), результат склав 1,48 ‰;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого результати огляду на стан сп`яніння позитивні 1,48 ‰;

-поясненнями ОСОБА_1 відповідно до яких він 01.07.2024 близько 14 год 15 хв керуючи автомобілем ВАЗ 111830 ДНЗ НОМЕР_1 , рухався збоку провулка Золочівського в бік вул. Ігоря Муратова буд. 7, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в результаті відмови гальм він в`їхав в електроопору, після чого викликав собі швидку перебував у стані алкогольного сп`яніння;

-відеозаписами з бодікамер №475392 та №474437 із нагрудних камери інспектора патрульної поліції, з якими підтверджується факт проходження тестування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , подія ДТП за участі транспортного засобу під його керуванням, визнання ним факту перебування за кермом на час події ДТП в стані алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 524/4668/17.

Щодо заперечення факту ОСОБА_1 керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та досліджених з цього приводу в судовому засіданні доказів, які на думку ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бондаренка В.В. виключають наявність складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Так, допитаний в судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної Відповідальності ОСОБА_1 , пояснив, що за кермом автомобіля 01.07.2024 в момент ДТП знаходився не він, а його знайома ОСОБА_2 . Зазначена обставина підтверджується тим, що під час ДТП ним була отримана травма голови, а лобове скло, об яке він вдарився головою розбите навпроти сидіння пасажира.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Бондаренка В.В. свідок ОСОБА_2 підтвердила показання ОСОБА_1 та зазначила, що дійсно транспортним засобом 01.07.2024 керувала вона, а ОСОБА_1 знаходився поруч на пасажирському сидінні, під час події ДТП за кермом знаходилась вона, ОСОБА_1 за кермом не був, так як знаходився в стані алкогольного сп`яніння, прав на керування транспортним засобом вона не має, ОСОБА_3 навчав її водінню.

Надані в судовому засіданні захисником ОСОБА_1 адвокатом Бондаренком В.В. фотознимки автомобіля «ВАЗ-111830», держ. номер НОМЕР_2 , оглянуті судом і вказують на наявність пошкоджень лобового скла автомобіля навпроти переднього пасажирського сидіння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко В.В. звернув увагу суду, що під час перегляду в судовому засіданні відеозаписів з бодікамер №№ 475392, 474437 також підтверджується, що у Веденьова після надання медичної допомоги перебинтована голова, лобове скло автомобіля «ВАЗ-111830», держ. номер НОМЕР_2 , лобове скло якого розбите навпроти переднього пасажирського сидіння, що підтверджує факт не керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Суд критично відноситься к показанням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , наданим суду захисником адвокатом Бондаренко В.В. фотознимкам автомобіля «ВАЗ-111830», держ. номер НОМЕР_2 , які на думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника є доказам невинуватості та вказують, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вважає це позицією захисту з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності та не приймає до уваги.

Так, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 19.09.2024 у справі №642/4541/24 встановлено, що 01.07.2024 о 14:15 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: вул. Ігоря Муратова, біля буд.7, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-111830», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, чим порушив п. 12.1 ПДР України, та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді стовпа, який в свою чергу здійснив падіння на припаркований транспортний засіб «KIA RIO», державний номерний знак НОМЕР_3 , що спричинило механічні пошкодження та матеріальні збитки. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.11.2024 у справі №642/4541/24 апеляційну скаргу захисника Бондаренка В.В. залишено без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишено без змін.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 керував 01.07.2024 транспортним засобом «ВАЗ-111830» за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№ 643721 від 01.07.2024.

Хоча преюдицію судових рішень у справах про адміністративні правопорушення прямо не встановлено чинним КУпАП, суд вважає за можливе її застосування у даному випадку, виходячи з такого.

Правова доктрина виокремлює наступні ознаки преюдиції:1) зазначені обставини беруться до уваги, коли вони встановлені не лише рішенням суду окремої юрисдикції (окремо господарським або адміністративним судом), але й рішенням суду іншої ланки судової системи; 2)судове рішення повинно бути таким, що набрало законної сили; 3) під рішенням маються на увазі також проміжні та допоміжні акти, у випадку, якщо в них належним чином розглянуто спірне питання; 4) сторонами у справі мають бути ті ж особи/особа, стосовно яких встановлено обставини, однак суб`єктний склад сторін у справі не обов`язково має бути повністю тотожним (постанова Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі №6-490цс17).

Як зазначив Верховний Суд у справі №234/16272/15-ц, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Загалом, у судовому процесі діє правило, за яким обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній, адміністративній справі або в справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Стаття 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, передбачає обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Враховуючи зв`язок обставин даної справи з встановленими обставинами в справі про адміністративне правопорушення рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року у справі №642/4541/24, яке набрало законної сили, участь в обставинах тих самих осіб, суд вважає можливим застосування преюдиції, оскільки обов`язок її застосування витікає із норм права та усуває можливість винесення суперечливих правозастосовних рішень.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд доходить висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Належними, допустимими та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не спростовано.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до довідки поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП Іщенко Г. ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_4 видане ВРЕР № 3 УМВСУ Харків 04.05.2013.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеня вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, частиною першою статті 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, статтями 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у порядку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя С.С. Балабай