Справа № 308/5069/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/428/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Опаленика М. Ю. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564528 від 09.03.2024 та постанови судді від 03.05.2024 вбачається, що 09.03.2024 о 03 год 25 хв по пр. Свободи, біля будинку № 33 в м. Ужгороді, ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Hyndai Veloster» д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_2 проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки. Результат тесту 1,16 %. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисником-адвокатом Опалеником М. Ю. ставиться питання про скасування постанови судді від 03.05.2024 щодо ОСОБА_2 та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про те, що відео фіксація події не є безперервною, і при цьому працівниками поліції не було залучено двох свідків. Працівники поліції, залишивши поза увагою те, що ОСОБА_3 не розуміє української мови, не залучили захисника та перекладача, чим позбавили його можливості належним чином захистити свої права, у тому числі не роз`яснили йому право на захист. Крім того, посилається на те, що відеозапис із місця події не є допустимим доказом, оскільки про такий не згадується у протоколі про адміністративне правопорушення.

-2-

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Опаленик М. Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися. Вказані особи повідомлені за допомогою смс-повідомлення, до суду не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Опаленика М. Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Опаленика М. Ю. задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи,

-3-

яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 564528 від 09.03.2024, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому відображені всі необхідні й передбачені цією нормою відомості.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564528 від 09.03.2024, ОСОБА_3 09.03.2024 о 03 год 25 хв по пр. Свободи, біля будинку № 33 в м. Ужгороді, керував транспортним засобом марки «Hyndai Veloster», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_2 проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки. Результат тесту 1,16 %. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується: роздруківкою тесту від 09.03.2024, відповідно до якої ОСОБА_3 о 03 год 37 хв 09.03.2024 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проміле 1,16; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією постанови серії ЕНА № 1619113 від 09.03.2024, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; розпискою ОСОБА_2 та відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, у протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 564528 від 09.03.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено,

-4-

що ОСОБА_4 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_3 , відмовившись від надання будь-яких пояснень щодо обставин події

Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Шакоянцом Д. Г. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 564528 від 09.03.2024 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Також з матеріалів справи вбачається, що огляд водія проведений у зв`язку з виявленими ознаками запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Результат огляду на стан сп`яніння 1,16 проміле. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чек Драгеру ОСОБА_3 підписав без застережень, погодившись з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння. Апеляційний суд врахоує, що результат тесту ОСОБА_2 , проведеного працівниками поліції, а саме 1,16 проміле, значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеофіксація події не є безперервною, і при цьому працівниками поліції не було залучено двох свідків, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки оскільки з відеозапису чітко вбачається, що на такому зафіксовано як факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом, так і проходження ним огляду на стан сп`яніння та результат такого огляду, тобто всі обставини, які підтверджують факт порушення ОСОБА_5 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що захисником не обґрунтовано яким чином нетривалі перерви у відеофіксації документування адміністративного правопорушення спростовують факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що відповідно до ст. 266 КУпАП залучення двох свідків є необхідним тільки у разі, якщо не є можливим застосування спеціальних технічних засобів, а у даному випадку працівники поліції застосовували спеціальні технічні засоби.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції, залишивши поза увагою те, що ОСОБА_3 не розуміє української мови, не залучили захисника та перекладача, чим позбавили його можливості належним чином захистити свої права, у тому числі не роз`яснили йому право на захист. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що з відеозапису вбачається,

-5-

що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_3 не вказував на те, що не володіє українською мовою та не розуміє працівників поліції. При цьому, ОСОБА_3 до складення щодо нього протоколу не виявляв бажання для залучення перекладача чи захисника. На всі вимоги та запитання працівників поліції ОСОБА_3 давав ствердні відповіді, що свідчить про відсутність підстав уважати, що ОСОБА_3 не розуміє української мови.

Тому, апеляційний суд вважає, що право ОСОБА_2 на захист не було порушено, а доводи апеляційної скарги в цій частині визнаються такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Безпідставними та необґрунтованими апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис із місця події не є допустимим доказом, оскільки про такий не згадується у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відеозапис є самостійним джерелом доказів і КУпАП не міститить обов`язку зазначати в протоколі про наявність наявність такого додатку як відеозапис з місця події.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На будь-які інші докази чи обставини, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не вказується.

Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.

-6-

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Опаленика М. Ю. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Опаленика М. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2024 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя