Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1300/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.01.2025смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Кащак А.Я., за участю секретаря судового засідання - Куш О.П., розглянувши матеріали, які надійшли ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, від 16.10.2024 року серія ЕПР1 № 151819, 16.10.2024 року близько 10 год.51 хв. на перехресті вулиць Левадара-Дружби, в смт. Доманівка Вознесенського району Миколаївської області, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 217030», номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується Висновком 25 лікаря нарколога КНП Доманівська БЛ. З результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 ОСОБА_1 не згідний, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, та притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 16.10.2024 року його зупинили працівники поліції, які повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки він не вживав алкоголю, то без заперечень погодився пройти огляд на місці зупинки. Оскільки на місці зупинки транспортного засобу, газоаналізатор Драгер 6810 показав 0,22 проміле, то він повідомив, що алкогольних речовин не вживав. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, нащо він погодився та в подальшому приїхав з працівниками поліції до даного медичного закладу. В медичному закладі черговий лікар, який здійснював огляд одразу запитав у нього чи не хворіє він на цукровий діабет, оскільки відчув у нього запах ацетону характерний при даній хворобі, на що ОСОБА_1 відповів ствердно. Зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки був впевнений у тому, що будь які аналізи чи тести підтвердять, що він тверезий. Працівники поліції повідомили йому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки лікар виявив у нього стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що алкогольних речовин практично не вживає, оскільки має серйозне захворювання, у зв`язку із чим вживає медичні препарати, такі як Аденомек, ОСОБА_2 , Каптопріл, та ряд інших, що підтверджується медичною документацією. Також зазначив, що захворювання та його діагноз не заважають йому керувати транспортним засобом, однак підвищений тиск, що в свою чергу призводить до почервоніння обличчя та цукровий діабет, часто можна переплутати з алкогольним сп`янінням через схожість симптомів.

Окрім того, в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що працює в лікарем-наркологом (лікар-анестезіолог за сумісництвом) в КНП "Доманівська багатопрофільна лікарня" та 16.10.2024 року перебував на робочому місці. Він пам`ятає, що в цей день працівники поліції доставили до нього ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння. Під час розмови з ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння в останнього не було. Єдине, що він відчув від ОСОБА_1 це запах ацетону та запитав останнього чи він не хворіє на цукровий діабет, на що останній підтвердив, що хворіє. Також свідок пояснив, що біохімічні процеси, які відбуваються в організмі, а саме відбувається виділення ацетальдегіду, що є типовим як при алкогольному сп`янінні так і при цукровому діабеті, а тому досить часто їх можна сплутати. Окрім того, вказав, що приймання деяких груп лікарських засобів теж можуть викликати виділення ацетальдегіду, що в свою чергу фіксується технічними засобами як концентрації парів спирту у видихуваному повітрі.

Заслухавши учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи додано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 151819 від 16.10.2024 року; відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції (назва файлу: «D000000__0017»), відеозапис з автомобільного реєстратора патрульного автомобіля (назва файлу: «document_286264832 (1)», висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №25 від 16.10.2024 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №860861 від 16.10.2024р. відносно ОСОБА_1 ; результат аналізу газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» ABRL-0846; рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області А. Поповського; довідкою СРПП ВП №2 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, згідно якої за ОСОБА_1 значиться посвідчення водія.

У копії протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №127782, що складений в електронній формі (чек), в графі пояснення особи, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень згідно ст..63 Конституції України.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами, які додані до матеріалів справи. З відеозапису з боді-камери, з назвою файлу: «D000000__0017», вбачається, що працівники поліції під час перевірки документів, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи вживав він спиртні напої, останній повідомив, що спиртні напої не вживав. При цьому, працівник поліції чітко не називає ознак алкогольного сп`яніння наявних у ОСОБА_1 та запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на що останній погодився. Також зафіксовано результат огляд 0,22 проміллє, з чим ОСОБА_1 не погодився. Також на відеозаписі зафіксовано процес проходження огляду в медичному закладі та хід розмови ОСОБА_1 з лікарем ОСОБА_3 , який зазначив, що ознак алкогольного сп`яніння в останнього не має. Єдине, що він відчув від ОСОБА_1 це запах ацетону з ротової порожнини та запитав останнього чи він не хворіє на цукровий діабет, що останній підтвердив, а також протягом усього відеозапису заперечував факт вживання ним в цей день алкогольних напоїв.

З дослідженого судом рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області А.Поповського слідує, що у ОСОБА_1 під час розмови з ним було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Проте, з переглянутих в засіданні відеозаписів, ознаки алкогольного сп`яніння, такі як нестійка хода, тремтіння пальців рук не підтвердженні, а запах алкоголю з порожнини рота спростовується показами допитаного в судовому засіданні свідка лікаря ОСОБА_3 .

Окрім того, за клопотанням ОСОБА_1 , з метою об`єктивного дослідження доказів, в судове засідання викликався в якості свідків працівник поліції, який оформляв дані адміністративні матеріали, однак на неодноразові виклики поліцейський СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області Поповський Арсен до суду не з`явився.

Також, судом досліджено подані ОСОБА_1 докази, а саме довідки з лікувальних закладів, результати аналізів та досліджень, які з дозволу ОСОБА_1 були оглянуті в судовому засіданні. Вказаними документами підтверджено діагнози, які вказував ОСОБА_1 , а саме серцево-судинні захворювання, цукровий діабет 2-го типу.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фотоі кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ЕТ8 № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.4 а ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Згідно п. 1.10 ПДР України встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рідермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, ай для всіх інших органів держави.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, оскільки не є достатнім сам факт керування транспортним засобом та за не доведення факту алкогольного сп`яніння водія, яке спростовується сукупністю інших доказів досліджених судом.

Тому за викладених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Доманівського районного суду

Миколаївської області А.Я.Кащак