Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 571/2898/24

Провадження № 33/4815/245/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Супрунюк К.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Паламарчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок) з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2024 року о 00 год. 23 хв. в с. Олександрівка по вул. Олександрівська, 45 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, що підтверджується тестом №2950 від 27.12.2024 року, результат огляду якого становить 0, 44‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи, а також винесена передчасно, у зв`язку з необ`єктивністю та неповнотою провадження у справі, а також необ`єктивністю її розгляду. Зазначає, що місцевий суд не врахував, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не є безперервним і складається з трьох частин. Доводить, що також судом було проігноровано його клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не змогли надали пояснення про всі обставини подій 27.12.2024 року, а саме хто керував автомобілем та за яких обставин.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Паламарчука В.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,44 ‰ (а.с.7);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою (а.с.9);

- результатом огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6810», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з показником 0,44 ‰ (а.с.6).

- відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл 0001, час 13:30) та відмовився від проходження огляду у медичному закладі (файл 0001, час 14:30), визнав факт вживання алкогольних напоїв (файл 0001, час 04:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушення ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи наявні відеозаписи, якими зафіксовано, що транспортний засіб марки ««AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , повільно рухається, коли його за допомогою проблискових маячків зупиняє екіпаж поліції (файл 0001, час 00:20). З вказаного відеозапису також вбачається, що після зупинки автомобіля з нього ніхто не виходив, а в його салоні перебуває лише ОСОБА_1 (файл 0001, час 00:32). Також останній на запитання працівників поліції, чому він пересів з водійського місця вказує, що зробив це, бо він вже приїхав додому (файл 0001, час 03:45) .

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що доданий до матеріалів справи відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі також не заслуговують на увагу.

Так, апеляційний суд виходить з того, що сама процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`янінні на місці зупинки транспортного засобу зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозаписи, долучені до матеріалів справи, є належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович