Справа № 309/4921/24
Провадження № 3/309/1697/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Волощук О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Кальчевої Д.О.

особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1

захисника Стець М.І.

розглянувши матеріали, які надійшли з Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150178 від 14.10.2024 року ОСОБА_1 14 жовтня 2024 року на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів приблизно о 05 год. 05 хв. керував автомобілем марки БМВ-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкого запаху алкоголю з порожнини рота, не чіткої мови. Водій пройшов медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Хустська ЦРЛ ім.О.Віцинського», результат огляду 3,34 проміле, чим порушено вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася на автодорозі біля с. Сокирниця опівночі з 13 на 14 жовтня 2024 року на автомобілі марки «БМВ Х 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності і керувала ним ОСОБА_2 , мешк. АДРЕСА_2 , а він був пасажиром даного автомобіля. Під час руху у автомобіля відбулося механічне заклинення переднього колеса, через що автомобіль з`їхав у канаву. Після пригоди ОСОБА_2 поїхала додому, а він залишився шукати евакуатор, щоб транспортувати автомобіль. Водій евакуатора погодився приїхати о 6 годині. Ранком о 5 годині біля нього зупинився патрульний автомобіль працівників поліції і відвіз його до лікарні. Він просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП. Захисником Стець М.І. та Данканич Н.М. подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ст.130 КУпАП. Вказане заперечення вмотивовано тим, що:

- ОСОБА_1 не керував автомобілем марки БМВ-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 та не був зупинений працівниками поліції під час руху автомобіля.

Свідок ОСОБА_2 спростувала в судовому засіданні керування ОСОБА_3 автомобілем марки БМВ-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 , зазначивши, що керувала автомобілем вона у момент дорожньо-транспортної пригоди 14.10.24 р.;

- ОСОБА_1 не було роз`яснено прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП;

- ОСОБА_1 не було запропоновано пройти освідчення на місці ДТП за допомогою спеціальних технічних засобів та не роз`яснено порядок огляду на стан сп`яніння.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейськими не проінформовано ОСОБА_1 про порядок проходження медичного освідчення та не складено направлення ОСОБА_1 для огляду в закладі охорони здоров`я;

- за результатом медичного освідчення у медичному закладі КНП «Хустська ЦРЛ ім.О.Віцинського» ОСОБА_1 у нього виявлено алкогольне сп`яніння 3,34 проміле;

- відеозапис, що долучений до матеріалів справи, всупереч вимогам закону не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР №150178 від 14.10.2024 року складався у медичному закладі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП: завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказується на таке:

1)звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників;

2)при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз;

3)зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

17.07.1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію у національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) по всіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

За ст.9 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП: орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На відеозаписі, що доданий до матеріалів справи, присутні фрагменти відеозапису, які дають змогу встановити факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Так само на одному із частин відеозапису зафіксована процедура освідчення ОСОБА_1 на наявність стану алкогольного сп`яніння 3,34 проміле, його визнання провини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, слід визнати, що при складанні протоколу були допущені порушення поліцейськими:

- небезперервність відеозапису.

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,складений поліцейським СРПП Хустського РУП ГУНП У Закарпатській області Михайлом Яким у зв`язку з виявленими ознаками у ОСОБА_4 запаху алкоголю з порожнини рота, нечіткої мови, тремтіння пальців рук, за допомогою спеціальних технічних засобів не проводився.

Наявні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву довели той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи:

Згідно висновку результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2024 року ОСОБА_1 о 05 год. 44 хв. 14.10.2024 року перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №150178 від 14.10.2024 року ОСОБА_1 14 жовтня 2024 року на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів приблизно о 05 год. 05 хв. керував автомобілем марки БМВ-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкого запаху алкоголю з порожнини рота, не чіткої мови. Водій пройшов медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Хустська ЦРЛ ім.О.Віцинського», результат огляду -3,34 проміле, чим порушено вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд дає критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем марки БМВ-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 , зазначивши, що керувала автомобілем вона у момент дорожньо-транспортної пригоди 14.10.24 р. Дані покази спростовуються відеозаписом із боді-камери поліцейського у КНП Хустська ЦРЛ ім.О.Віцинського», на яких ОСОБА_1 розповідає поліцейському про те, що рухався із швидкістю приблизно 90 км/год і, напевно, не врахував гравій на узбіччі та схопивши його, з`їхав у кювет та про перебування його у машині одного.

Покази свідка ОСОБА_2 суд розцінює як намагання родички ОСОБА_1 допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

Поясненням, відібраним від ОСОБА_1 поліцейським СРПП Хустського РУП Яким М.М. 14.10.2024 року стверджується керування ОСОБА_1 14.10.2024 року приблизно о 05 год. 05 хв. автомобілем марки БМВ-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрання безпечної швидкості руху та не врахування дорожньої обстановки, внаслідок чого автомобіль з`їхав у кювет, зазнав механічних пошкоджень та перебування його одного у автомобілі.

-відеозапис від 14.10.2024 з місця події та з місця складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч.1ст.130 КУпАП/DVD-R 4,7GB. На відеозаписі, що доданий до матеріалів справи, присутні фрагменти, які дають змогу встановити факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП як ствердження ним керування так і перебування в стані алкогольного сп`яніння. Так само на одному із частин відеозапису зафіксована частина процедури освідчення ОСОБА_1 на наявність стану алкогольного сп`яніння 3,34 проміле.

-довідкою начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Г. Біляк від 15.10.2024 р. стверджується, що згідно бази даних ІП ГСЦ «посвідчення водія» ІКС ІПНП України посвідчення водія на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 22.04.2023 р. по 22.04.2053 з правом керування ТЗ категорії «А», «В», «ВЕ», «С», «СІ» та «СЕ».

Суд дає критичну оцінку доводам сторони захисту про складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, особу правопорушника, суд вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст.40-1, ч.5 ст.283 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.7, 9, 130 ч.1, 245, 251-252, 265-1, 280, 283-285, 287, 291 КУпАП, Конституцією України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського Апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.