Справа № 638/1162/25
Провадження № 3/638/1092/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , у званні сержант, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення № 3 від 23.01.2025 року, 20.09.2024 слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань (м. Полтава) до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України «Дезертирство» стосовно військовослужбовця військової служби за контрактом (умовно-достроково звільненого) солдата ОСОБА_2 03.09.2024 відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 03.09.2024 у справі № 642/5248/24 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України «Самовільне залишення військової частини або місця служби» та «Дезертирство» солдату ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком до 01.11.2024. Відповідно до листа слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР у м. Полтаві від 23.10.2024 № 8937-3/15-02-02-24, ІНФОРМАЦІЯ_3 було повідомлено про необхідність здійснення конвоювання солдата ОСОБА_2 з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до Другого слідчого відділу (м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.10.2024 № 146-Г «Про організацію конвоювання військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 » на 25.10.2024 було призначено конвой у складі: начальник конвою - молодший лейтенант ОСОБА_3 , конвойні - сержант ОСОБА_1 та сержант ОСОБА_4 на автомобілі «Ford Transit custom» (в/н НОМЕР_2 ). Так, відповідно до постової відомості конвою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2024 № 1, місцем виконання обов?язків особовим складом конвою ІНФОРМАЦІЯ_2 був визначений пост № 1, який був обмежений територією на місцевості, перебування в межах якої дозволяло виконувати службові обов?язки конвою по охороні та супроводженню солдата ОСОБА_2 25.10.2024 близько 17:30 під час здійснення конвоювання солдата ОСОБА_2 з другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань (м. Полтава) з дислокацією в м. Харків до ізолятора тимчасового тримання №l ( АДРЕСА_2 солдат ОСОБА_2 повідомив конвою про погіршення стану здоров?я. Про погіршення стану здоров?я солдата ОСОБА_2 молодший лейтенант ОСОБА_3 доповів старшому офіцеру відділення організації охорони патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах майору ОСОБА_5 , який розпорядився доставити конвойованого до найближчого лікувального закладу для надання медичної допомоги. Після викладеного, молодшим лейтенантом ОСОБА_3 було прийнято рішення доставити солдата ОСОБА_2 для огляду та надання медичної допомоги до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. Мещанінова», розміщеного за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, 3А. Так, на прохання солдата ОСОБА_2 конвойний сержант ОСОБА_1 супроводив військовослужбовця до туалету, розміщеному в приміщенні лікарні, де у порушення вимог пп. 3 п. З розд. III Порядку організації конвоювання залишив на одинці, закривши за ним двері, та очікував поряд. Перебуваючи в приміщені туалету солдат ОСОБА_2 здійснив втечу від конвою вибравшись через вікно. Сержант ОСОБА_1 почувши сторонні звуки з кабіни туалету через деякий час відкрив двері та виявив відсутність конвойованого солдата ОСОБА_2 . Після чого доповів засобами мобільного зв?язку молодшому лейтенанту ОСОБА_3 про втечу з під конвою солдата ОСОБА_2 . В свою чергу молодший лейтенант ОСОБА_3 одразу здійснив доповідь про подію майору ОСОБА_5 . Після викладеного, особовим складом конвою були проведено розшукові заходи по виявленню місцезнаходження солдата ОСОБА_2 на прилеглій до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. Мещанінова» території, які не дали позитивного результату. У подальшому, солдата ОСОБА_2 було оголошено в розшук, організована взаємодія з ГУНІ в Харківській області, управлінням патрульної поліції, ВКР СБУ, розіслані орієнтування на всі блокпости, вокзали. Розшукові заходи проводились під керівництвом начальника відділення організації охорони патрульно-постової служби розшуку та діяльності військової служби правопорядку в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_6 . Також, розшук військовослужбовця здійснювали: представник ВСП у військовій частині - старший офіцер відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_7 , старший оперуповноважений 1 відділу 5 управління ДВКР СБУ в Харківській області майор Павленко А.Л., старший оперуповноважений УКР ГУ НП в Харківській області майор поліції Шихалієв З.Ф. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено повідомлення до Територіального управління Державного бюро розслідувань (м. Полтава) про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 393 КК України «Втеча з місця позбавлення волі або з-під варти та ч. 4 ст. 425 КК України «Недбале ставлення до військової служби» за фактом втечі з-під варти солдата ОСОБА_2 внаслідок недбалого ставлення до військової служби сержантом ОСОБА_1 26.10.2024 прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом втечі з під конвою ІНФОРМАЦІЯ_2 взятого під варту солдата ОСОБА_2 за № 0000441 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України «Недбале ставлення до військової служби». 26.10.2024 біля 10:30 в АДРЕСА_3 , майором ОСОБА_6 було виявлено та затримано солдата ОСОБА_2 . Начальник групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 сержант ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів, а саме: ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статут ЗС України, пп.3 п. 3 розд. ІІІ Порядку організації конвоювання, в частині зобов`язання пильно охороняти засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців та не допустити їх втечі, спроби самогубства.

Судом було вжито всіх можливих заходів для виклику ОСОБА_1 до суду та реалізації в такий спосіб його права приймати участь в розгляді справи.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Надав суду заяву, в якій вину визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя розглядає справу у відсутності правопорушника.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП встановлена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено відповідальність, за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю у КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування. Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Верховний Суд в своїй постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» та щодо часу дії такого періоду.

Так, відповідно до вищевказаної постанови, особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Крім того, таку саму правову позицію сформульовано в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17), від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14.02.2018 у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20.02.2018 у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18); від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св18) та ін.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення № 3 від 23.01.2025 року; копією функціональних обов`язків начальника групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку, затверджених т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_8 ; копією військового квитка серії НОМЕР_3 , згідно з яким ОСОБА_1 є військовослужбовцем; матеріалами службового розслідування.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом враховано умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення; ступінь його вини; ставлення до вчиненого, а саме визнання провини в повному обсязі, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також суддя доходить висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір судового збору відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 172-20, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 36 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня, наступного після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.В. Щепіхіна