Номер провадження: 33/813/46/25
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Лапко Едуарда Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27 вересня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 10-13).

24.07.2024 року Малиновським районним судом м. Одеса була зареєстрована апеляційна скарга адвоката Лапко Е.М. в інтересах ОСОБА_1 , в якій просив суд постанову суду першої інстанції від 27.09.2023 року скасувати та справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 19-32). Постановою Одеського апеляційного суду від 06.08.2024 року (головуючий суддя Громік Р.Д.) апеляційну скаргу було повернено апелянту у зв`язку із пропуском встановленого строку апеляційного оскарження (а.с. 35-36).

07.08.2024 року адвокат Лапко Е.М. в інтересах ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно направив на адресу суду апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27.09.2023 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що наявний в матеріалах справи відеозапис подій не містить відповідного фіксування керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який на момент приїзду працівників поліції був припаркованим на узбіччі проїзної частини. Окрім того, апелянт також посилається на наявність розбіжностей між показниками тесту Драгер та фіксації проведення огляду на стан сп`яніння, в тому числі й стверджує щодо відсутності будь-яких ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 41-56).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.10.2024 року апелянту було поновлено пропущений строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 59-60).

В судове засідання 18.02.2025 року з`явився представник апелянта адвокат Лапко Едуард Миколайович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлений щодо дати та часу судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Клопотань щодо відкладення/розгляду без участі на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника апелянта, опитавши свідка, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 415680; чеком DRAGER ( результат 0,46%0); актом огляду на стан сп`яніння (результат 0,46 проміле); відеозаписом порушення на 1- му диску та направленням на огляд від 17.04.2023 р. о 09 год. 45 хв.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415680 вбачається, що 17.04.2023 року близько 09 год. 24 хв. ОСОБА_1 в м. Херсон, Борисловське шосе, 44 керував транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно приладу Драгер 0326, тест № 340, із результатом огляду 0, 46 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, а саме п. 2 розділу 1 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Перелік відповідних ознак сп`яніння міститься в п. 3 та п. 4 розділу 1 даної Інструкції.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 розділ 2).Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 розділ 2). Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, згідно п. 10 розділу 2 даної Інструкції, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Наявними матеріалами справи встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 було проведено працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, на підтвердження чого в матеріалах наявний долучений акт огляду із зазначенням відомостей про технічний засіб та результатами огляду, а саме 0,46 проміле, в тому числі й міститься підпис особи, яка притягується до відповідальності в графі «з результатами згоден» (а.с. 3). Також на підтвердження перебування в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи наявна роздруківка з приладу Драгер із зазначенням відповідних результатів огляду (а.с. 2). При цьому, відповідна процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння вбачається також із долученого до протоколу в якості додатків відеозапису 475932 (04 хв. 40 сек.), в тому числі й з фіксацією результатів проведення такого огляду (05 хв. 04 сек.), що в свою чергу, враховуючи встановлений результат огляду, підтверджує факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких заперечень щодо встановлено результату огляду ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції та протягом періоду складення адмін матеріалів не зазначалося, натомість останнім було проставлено відповідний підпис в акті огляду щодо згоди з результатами та безпосередньо в протоколів про адміністративне правопорушення. Окрім того, факт вживання алкогольних напоїв було підтверджено безпосередньо особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, що також вбачається з долученого відеозапису (00 хв. 40 сек.), а саме повідомлення про вживання напередодні коньяку. З огляду на наведене в своїй сукупності, доводи апелянта щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння відхиляються апеляційним судом.

Відхиляючи доводи апелянта щодо порушень роботи приладу Драгер та недостовірності його результатів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016 року, міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме - вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається становить один рік. З відповідної роздруківки в свою чергу вбачається, що дата останнього градуювання 26.05.2022 року (а.с. 2), протокол складено 17.04.2023 року, тобто доводи апелянта в цій частині також є необґрунтованими. При цьому, будь-яких заперечень щодо роботи технічного пристрою ОСОБА_1 в день складення протоколу не зазначалося. Із вимогою щодо надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, останній також не звертався, дані твердження були зазначенні апелянтом вже безпосередньо під час звернення до суду із апеляційною скаргою.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що з долучених до протоколу в якості додатків відеозаписів з боді камер працівників поліції в свою чергу також вбачається, що в ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 самостійно повідомив, що в день складення протоколу після відвідування його дружиною стоматолога, вирішив сісти за кермо транспортного засобу, щоб доїхати додому (475932, 00 хв. 41 сек.). Наведене також підтвердила його дружина, яка на запитання поліцейського «чому пустили чоловіка за кермо» зазначила, що її чоловік ОСОБА_1 сам вирішив сісти за кермо (476310, 40 хв. 58 сек.). При цьому, проаналізувавши вказані відеозаписи, вбачається, що ОСОБА_1 будь-яких відомостей щодо не перебування за кермом транспортного засобу та не керування ним працівникам поліції не повідомляв, натомість зазначав, що вирішив сісти за кермо після відвідування його дружиною стоматолога. Окрім того, з відеозапису також вбачається, що коли працівник поліції підходить до вказаного в протоколі транспортного засобу, з водійського місця виходить саме ОСОБА_1 , натомість його дружина перебуває на пасажирському. Відповідно, враховуючи наведені обставини справи в своїй сукупності, в тому числі й, зважаючи на пояснення безпосередньо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зафіксовані на відеозаписи, доводи апелянта щодо не керування останнім автомобілем в день складення протоколу та перебування за кермом його дружини, відхиляються апеляційним судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».

Таким чином, з огляду на вищезазначене, що в своїй сукупності в повній мірі підтверджуються наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на необґрунтованість наведених апелянтом доводів, апеляційний суд на підставі ч. 1 ст. 293 КУпАП залишає апеляційну скаргу без задоволення та оскаржувану постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27 вересня 2023 року - без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лапко Едуарда Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк