Провадження № 3-в/337/7/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Котляр Антон Миколайович, розглянувши подання начальника Хортицького РВ ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Черкез А.Г. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду про накладання адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 до суду надійшло подання начальника Хортицького РВ ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Черкез А.Г. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Подання мотивує тим, що 22.09.2021 вказана постанова надійшла до Хортицького районного відділу ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, для виконання.

ОСОБА_1 з порядком та умовами відбування стягнення не ознайомлений, так як відповідно до інформації Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.08.2021 виїхав за межі України.

18.12.2023 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя було направлено подання для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінчення строку давності виконання постанови суду на підставі ст.80 КК України.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2024 подання Хортицького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області залишено без задоволення. Ухвала надійшла до органу пробації 05.02.2024.

09.02.2024 під час телефонної розмови з братом правопорушника ОСОБА_2 з`ясовано, що ОСОБА_1 продовжує перебувати за межами України та повертатися наміру немає. Іншою інформацією стосовно брата він не володіє.

Згідно повідомлень Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.05.2024 та

22.01.2025 ОСОБА_1 відповідно інформації Державної прикордонної служби України не перетинав кордон після 24.08.2024.

За даними Державного реєстру актів цивільного стану актовий запис про смерть порушника відсутній. Відповідно даних УІАП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 станом на 08.06.2024 нового кримінального правопорушення не вчинив.

Станом на 23.01.2025 ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт не відбув.

ОСОБА_1 не відбув адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт з незалежних від нього обставин, строк виконання постанови Хортицького районного суду від 21.07.2021 сплинув 03 серпня 2023 року, тому заявник просить застосувати аналогію закону, зокрема положення ст.80 КК України, і звільнити особу від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримала в повному обсязі.

Правопорушник в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали подання, суддя доходить до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Суддею встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Зазначена постанова набула законної чинності 03.08.2021 та була звернена до виконання Хортицькому РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

В даній справі судом встановлено, що постанова суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт не була виконана з об`єктивних причин через відсутність правопорушника за місцем проживання та неможливістю встановити його місце мешкання, що унеможливлює виконання постанови суду.

При цьому, суд вважає, що органом пробації вжито всіх належних та достатніх заходів для встановлення місця проживання (перебування) правопорушника, з`ясування причин неможливості виконання постанови суду та вищевказаним Порядком передбачено право органу пробації звернутися до суду із поданням щодо вирішення питання подальшого виконання постанови суду.

Згідно із ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить такого поняття, як строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення.

Натомість, дані строки передбачені в КК України, а саме: в статті 80, регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до наявних правовідносин застосувати аналогію закону, а саме: норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч. 4 ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як зазначено суддею, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 у виді суспільно-корисних робіт винесена 21 липня 2021 року, набрала чинності 03 серпня 2021 року та на час звернення із даним поданням не виконана.

Враховуючи, що на день розгляду справи пройшли строки, визначені п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, тобто два роки з дня набрання чинності постановою суду, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Керуючисьст. ст. 2, 302, 303 КУпАП, ст. 80 КК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Хортицького РВ ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Черкез А.Г. задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин, накладеного постановою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Котляр