Справа № 132/255/25
Провадження № 33/801/189/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-15 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн та стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі захисник Чернілевська Р.В. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КпАП України.

Апелянт зазначає, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 не входить обов`язок слідкувати чи перевіряти належне оформлення висновків військово-лікарської комісії, зокрема щодо визначення ступеню придатності до військової служби офіцерів запасу, а тому відсутня така ознака об`єктивної сторони правопорушення як протиправна дія або бездіяльність у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою свої х службових обов`язків через недбале чи не сумлінне ставлення до них.

Зазначає й про відсутність причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 щодо передачі документів начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 та наслідками у вигляді безпідставного виключення офіцерів запасу із військового обліку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Чернілевська Р.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній.

ОСОБА_1 суду пояснила, що за своїми посадовими обов`язками і характером роботи вона зокрема отримує від секретаріату ВЛК необхідні документи й разом з іншими документами, що стосуються військовослужбовців передає їх начальнику ТЦК СП на затвердження. При цьому до кола її службових обов`язків не входить перевірка медичної документації, а відповідна інформація в систему «Оберіг» вноситься лише у випадку наявності наказу начальника ТЦК про це.

Прокурор, повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Відповідно до статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Суд першої інстанції визнав доведеним, що старший лейтенант ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 24.02.2022 по 31.05.2023, будучи військовою посадовою особою, діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, в порушення своїх статутних обов`язків та вимог п.п. 22.5 та 22.6 глави 22 розділу 2 Положення, здійснила неналежний облік офіцерів запасу, що призвело до безпідставного виключення з військового обліку офіцерів запасу: капітана ОСОБА_3 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 , молодшого лейтенанта м/с ОСОБА_5 , старшого лейтенанта ОСОБА_6 , майора ОСОБА_7 , капітана м/с ОСОБА_8 , молодшого лейтенанта м/с ОСОБА_9 , старшого лейтенанта ОСОБА_10 , старшого лейтенанта ОСОБА_11 , старшого лейтенанта м/с ОСОБА_12 , старшого Лейтенанта м/с ОСОБА_13 , лейтенанта ОСОБА_14 , підполковника ОСОБА_15 , молодшого лейтенанта ОСОБА_16 , капітана ОСОБА_17 , старшого лейтенанта ОСОБА_18 , майора ОСОБА_19 , в умовах особливого періоду.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КпАП України.

Частиною 2 статті 172-15 КпАП України передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-15 КпАП України, суд першої інстанції в своїй постанові жодним чином не мотивував своє рішення з посиланням на докази у справі, які судом було безпосередньо досліджено та перевірено. Натомість формально зазначив, що вина останньої підтверджується заявою про визнання вини та іншими матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Водночас відібрана після складення протоколу письмова заява про визнання вини ОСОБА_1 не є підставою для безумовного притягнення її до відповідальності, адже це не виключає обов`язку суду дослідити наявні в матеріалах справи докази та встановити наявність (або відсутність) в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Так само в матеріалах справи в порушення статті 277-2 КпАП України відсутні докази повідомлення судом ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи.

Отже місцевим судом було застосовано спрощений підхід до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, проігноровано права особи, яка притягається до відповідальності, що є неприпустимим.

Апеляційний суд встановив наступне.

Згідно з Положенням «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженим Постановою КМУ №154 від 23.02.2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Приписами п. 8, 9 цього Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:

- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Глави І Розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України» (далі Положення), затвердженого наказом МОУ №402 від 14.08.2008 року, військово-лікарська експертиза це медичний огляд, який визначає придатність до військової служби за станом здоров`я призовників; військовослужбовців та військовозобов`язаних, в тому числі офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Так, п. 2.1 Глави ІІ Розділу І Положення визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійні і тимчасово діючі), які приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військо-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Пунктом 2.2 Положення визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами та до них належать Центральна військово-лікарська комісія, ВЛК регіону, ВЛК евакуаційного пункту, ВЛК пересувної госпітальної бази.

Окрім цього, пунктом 2.4.5 Положення визначено, ВЛК регіону має право приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Відповідно пунктів 2.6.1 Положення у військових комісаріатах діють позаштатні постійно діючі ВЛК.

Так, п. 3.1 Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім цього, п. 3.8 глави ІІІ розділу Положення визначено, що після закінчення обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну з таких постанов: «Придатний до військової служби», «Тимчасово придатний до військової служби», «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Водночас, відповідно до п. 22.5 глави ХХІІ розділу ІІ Положення, під час дії правового режиму воєнного стану на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, складається свідоцтво про хворобу.

У подальшому, у відповідності до п. 22.6 Положення свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню у воєнний час на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази).

Таким чином, починаючи із 24.02.2022 щодо всіх офіцерів запасу визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, необхідно застосовувати вимоги п.п. 22.5, 22.6 глави ХХІІ розділу II Положення, які діють під час правового режиму воєнного стану.

Водночас матеріали справи не містять даних, чи покладені на ОСОБА_1 обов`язки по дотриманню чи контролю дотримання вказаного Положення, оскільки відповідні положення відносять відповідні дії до повноважень ВЛК, регіональних ВЛК.

Крім того, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 17 січня 2025 року під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не здобуто будь-яких фактичних даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Згідно приписів ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі , яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Беручи до уваги у сукупності із встановленими під час судового розгляду справи обставинами, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що прокурором, як суб`єктом владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо збирання доказів, не в порушення статті 251 КпАП України не доданого жодного доказу на підтвердження обставин ймовірного адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Крім того, відсутні достовірні відомості, що поза розумним сумнівом дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 безпідставно виключала осіб з військового обліку, зокрема не доведено, що на неї покладені обов`язки з внесення даних за виключення осіб з військового обліку, перевірка правильності оформлення військово-лікарського висновку тощо.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, через відсутність в протоколі та доданих до нього матеріалах відомостей, які б беззаперечно вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КпАП України, вважаю недоведеним факт події та складу зазначеного правопорушення.

На підставі викладеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, спростовують висновки суду та дають підстави вважати, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відтак суд першої інстанції не надав оцінки всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року скасувати, а справу № 132/255/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-15 КпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник