Справа № 454/3448/24 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М. Я.
Провадження № 33/811/71/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00коп. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять)грн. 60коп. судового збору.

Відповідно до постанови, 25.08.2024 року о 02.00 год. ОСОБА_1 в групі осіб, спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинив спробу незаконного, поза пунктом пропуску перетинання державного кордону з України в Республіку Польща на напрямку 757 прикордонного знаку, територія Сокальської ОТГ внаслідок чого був затриманий посадовими особами Прикордонної варти Республіка Польща та 25.08.2024р. о 03.30год. був переданий на територію України в пункті пропуску «Угринів-Долгобичув» представникам відділу прикордонної служби « НОМЕР_1 прикордонного загону,тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обгрунтування вказує про те, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи.

Зауважує, що з довідки-витягу з підсистеми Ризик КАІС ПК Гарт-1 ГАІС ГАРТ відділу прикордонної служби Нісмичі гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності впродовж року не притягувався, то відповідно у його діях відсутня така кваліфікуюча ознака інкримінованого йому адміністративного правопорушення, як повторність.

Звертає увагу на те, що з долучених до матеріалів справи копій документів з Республіки Польщі про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 у складі групи не вбачається достовірність даного факту, оскільки вказані документи не перекладені на українську мову належним чином та не засвідчені. Тобто, будь яких належних та допустимих доказів факту перетинання державного кордону України ОСОБА_1 у складі групи, суду першої інстанції не було надано.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року зазначає, що він не був повідомлений та обізнаний про час розгляду справи, та судом першої інстанції не було направлено йому оскаржуваної постанови, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.

В судові засідання у даній справі, які були призначені на 24.01.2025, 18.02.2025 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Відкладаючи справу, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні, однак таким правом учасник справи не скористався. Тому згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у його відсутності.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску в складі групи осіб.

Як слідує з матеріалів справи, суддя місцевого суду, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне затримання від 25.08.2024 (а.с.1); протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 240974 від 25.08.2024(а.с.2); службовою запискою начальника відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 тип (Б) майора ОСОБА_5 від 25.08.2024(а.с.3); протоколом реадмісії/допуску (а.с.4); довідкою про результати опитування чотирьох громадян України від 25.08.2024 (а.с.8); заявою ОСОБА_1 про визнання ним вини в інкримінованому правопорушенні та розгляд справи у його відсутність (а.с.14), письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 240974, складеного 25 серпня 2024 року, 25.08.2024 року о 02.00 год. ОСОБА_1 в складі групи осіб, спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинив спробу незаконного, поза пунктом пропуску перетинання державного кордону з України в Республіку Польща на напрямку 757 прикордонного знаку, територія Сокальської ОТГ, внаслідок чого був затриманий посадовими особами Прикордонної варти Республіка Польща та 25.08.2024р. о 03.30 год. був переданий на територію України в пункті пропуску «Угринів-Долгобичув» представникам відділу прикордонної служби « НОМЕР_1 прикордонного загону,тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с.2).

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, одночасно, вказавши прописом у резолютивній частині свого рішення про призначення стягнення у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то таке слід вважати опискою, оскільки накладено стягнення в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції.

За таких обставин, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким суддею надана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук