Справа № 302/238/25
Провадження № 3/302/110/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025року с-ще Міжгір`я Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ЕПР1 № 242868 від 09.02.2025 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242868 від 09.02.2025 року, складеного інспектором ВП №2 Хустського РУПН ГУНП в Закарпатській області Скунць І.І., 09 лютого 2025 року о 22-20 годин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автомобільній дорозі Т0718, на відрізку 39 кілометру, зі сторони населеного пункту с.Репинне в напрямку с-ща Воловець, не врахував дорожньої обстановки та на закритому повороті на проїжджій частині здійснив зіткнення із дикою твариною (косулею), чим порушив пункт 13.1 розділу Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а дика тварина побігла у напрямку лісу.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про день та час проведення судового засідання по справі повідомлявся судом своєчасно, належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення, яка є в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомлено. Проте, 19.02.2025 року через систему «Електронний суд» подано до суду ОСОБА_2 клопотання про закриття провадження у справі, в якому просить закрити відносно нього адміністративне провадження по справі №302/238/25, при цьому вказує, що свою провину в даному ДТП не визнає, оскільки рухався в темну пору доби на неосвітленій ділянці дороги, не перевищуючи швидкісного режиму в межах населеного пункту та за різким поворотом, одразу на проїжджій частині була дика тварина. Намагаючись загальмувати і уникнути зіткнення, дика тварина вискочила в сторону маневру, чим і спричинила зіткнення (а.с.11).

Враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 , на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що категорія правопорушення за ст.124 КУпАП не відноситься до тієї категорії справ, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, рухався в межах дозволеної швидкості руху. При цьому будь-яких перешкод чи іншої небезпеки для руху в полі зору водія не було, оскільки тварина знаходилася в невидимій для нього зоні.

Крім того, відомості про перевищення ОСОБА_2 встановлених обмежень швидкості руху, відсутні.

Так, як повідомив ОСОБА_2 , дика тварина з`явилася раптово, що не давало об`єктивної можливості виявити небезпеку для руху.

При цьому, даних про наявність у ОСОБА_2 технічної можливості уникнути зіткнення з моменту виникнення небезпеки для руху, суду не надано.

Вирішуючи питання про наявність у діях водія ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує, що відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Під час з`ясовування обставин інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, судом досліджено наступні документи: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242868 від 09.02.2025 року; рапорт інспектора чергового ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Бряник І.І. від 09.02.2025 року; схему місця ДТП від 09.02.2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.02.2025 року.

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, як-то фото чи відео докази, які б доводили винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.13.1 ПДР України та вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення до вказаного протоколу не долучено.

Відповідно до статті 124 КУпАП адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.13.1 ПДР України, про порушення якого водієм зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242868 від 09.02.2025 року, визначено, що водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Під час судового розгляду, з наданих матеріалів справи, також письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що останній, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в межах дозволеної швидкості руху. При цьому будь-яких перешкод чи іншої небезпеки для руху в полі зору водія не було, оскільки тварина знаходилася в невидимій для нього зоні.

Разом із цим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не дають підстав для висновку, що ОСОБА_2 були порушені Правила дорожнього руху. Посилання у протоколі на порушення пунктів водієм п.13.1 ПДР України є необґрунтованими, оскільки дика тварина (косуля) раптово з`явилась на дорозі, вискочивши з узбіччя на проїзну частину дороги із закритим поворотом та по якій ОСОБА_2 рухався із дотриманням Правил дорожнього руху, а відтак у водія була відсутня об`єктивна можливість передбачити таку появу дикої тварини.

Таким чином, у дорожній ситуації, яка склалася, ОСОБА_2 діяв у відповідності до п. 13.1 ПДР України.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стали незалежні від нього обставини, а саме - раптова поява дикої тварини, яка вискочила на проїзну частину, поза полем зору водія, і яку він об`єктивно не міг виявити.

Крім того, відповідно до пункту 1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Розділом 33.1 ПДР передбачена можливість встановлення попереджувального дорожнього знаку № 1.36 «Дикі тварини». Знак 1.36 «Дикі тварини» встановлюється перед ділянкою дороги, на якій можлива поява диких тварин. Знак встановлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знак встановлюється і на іншій відстані, яка зазначається на таб. 7.1.1 Правил дорожнього руху.

В матеріалах справи відсутні дані щодо встановлення на даній ділянці дороги попереджувального знаку «Дикі тварини».

За таких обставин ОСОБА_2 не був попереджений про можливу появу диких тварин на дорозі, а відтак не мав об`єктивної можливості уникнути наїзду на косулю, яка раптово вибігла на проїзну частину.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Ознаками суб`єктивної сторони правопорушення є вина у формі умислу чи необережності.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, водій ОСОБА_2 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що він умисно збив косулю, порушуючи вимоги ПДР.

Під час судового розгляду не було надано доказів винуватості ОСОБА_2 в умисному порушенні вимог Правил дорожнього руху, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство в національних судах повинно здійснюватись «згідно з законом».

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатись жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо недоведеності вини правопорушника належить тлумачити на його користь, за відсутності достатніх та переконливих доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суддя приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, а саме суб`єктивна сторона, матеріалами провадження поза розумним сумнівом його вина не доведена тому провадження слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, під час судового розгляду не було здобуто доказів винуватості ОСОБА_2 в порушенні вимог Правил дорожнього руху, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області