"21" лютого 2025 р. Справа № 363/280/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, адреса місця реєстрації та проживання:

АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-2 та

частиною другою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 та частиною другою

статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №363/280/25 (провадження №3/363/213/25) між суддями, головуючим суддею визначено суддю

Лукач О.П.

Після цього, матеріали адміністративної справи №363/281/25 (провадження 3/363/214/25) щодо ОСОБА_1 передано судді Лукач О.П. на підставі протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду.

Правила, встановлені статті 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне об`єднати адміністративні справи для спільного розгляду.

21.01.2025 ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення щодо обставин справи, підтверджуючи обставини, які відбулися 13.01.2025 та зазначила, що її сестра

ОСОБА_1 зі своїм співмешканцем завдали фізичну шкоду їй та її неповнолітній доньці, після того, як вона зробила зауваження щодо гучно ввімкненої музики. Її донька

ОСОБА_3 мала сліди фізичного побиття зі сторони її сестри та її співмешканця, та не мала навіть змогу відвідувати навчання.

У судові засідання, призначені на 21.01.2025, 05.02.2025 та 21.02.2025 ОСОБА_1 не з`явилася. Про день час та місце розгляду справ повідомлялася шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку та на номер мобільного телефону, вказаний у заяві від 13.01.2025 про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення. Судову повістку про виклик до суду на 21.02.2025, ОСОБА_1 отримала у вигляді смс-повідомлення 11.02.2025. Також, ОСОБА_1 додатково було повідомлено про розгляд справ, шляхом розміщення на сайті суду оголошення про її виклик до суду на 05.02.2025 та 21.02.2025. Крім цього, уся інформація щодо цих судових проваджень міститься на сайті «Судова влада України» та ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення щодо неї протоколів про адміністративні правопорушення, а також як убачається з протоколів, вона повідомлена, що розгляд справ відбудеться у Вишгородському районному суді Київської області, проте станом розгляду справ не цікавилася, причини неявки суду не повідомила, з клопотаннями про відкладення розгляду справ не зверталася.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що відповідно до статті 268 КУпАП її присутність під час розгляду справи не є обов`язковою, строк розгляду справи, встановлений частиною другою статті 277 КУпАП, вжиті судом заходи для забезпечення її участі під час розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 за наявними матеріалами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 650171 від 14.01.2025, 13.01.2025, близько 23 години, ОСОБА_1 за місцем свого проживання:

АДРЕСА_1 , відносно своєї сестри ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, кидалася в бійку, штовхалася, чим могла завдати шкоди здоров`ю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною другою статті 173-2 КУпАП.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення долучено: копію довідки заступника начальника управління поліції начальника СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції Єлизавети Ковбаси про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливість, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до ЄРДР; заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 від 13.01.2025, згідно яких, просить прийняти міри щодо її сестри ОСОБА_1 , яка 13.01.2025 відносно неї вчинила домашнє насильство в присутності її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме виражалася нецензурною лайкою та вдарила доньку у живіт ногою. У поясненнях зазначено, що вона, сестра та чоловіки сестри вживали алкогольні напої, поминаючи батька. Коли вона пішла відпочивати, сестра із чоловіком продовжували сидіти далі, а коли вона зробила зауваження сестрі, виник конфлікт та остання почала вести себе агресивно, кидатися в бійку та агресивно кричала нецензурною лайкою в її бік. Дана подія відбулася в присутності її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію письмових пояснень ОСОБА_1 , згідно яких, відносно її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який став свідком події, яка відбулася між нею та її сестрою ОСОБА_2 , в наслідок чого її дитина могла зазнати шкоди психологічного характеру; копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про визнання провини у вчиненому адміністративному з проханням до суду обмежитися мінімальним покаранням і розглянути справу без її участі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 650170 від 13.01.2025, цього самого дня, близько 23 години, ОСОБА_1 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , відносно своєї сестри ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, кидалася в бійку, штовхала. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення долучено: копію довідки заступника начальника управління поліції начальника СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції Єлизавети Ковбаси про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливість, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до ЄРДР; рапорт старшого інспектора-чергового Вишгородського РУП ГУНП в Київський області Гаркавки В.М. про отримання повідомлення про вчинення адміністративного порушення «Домашнє насильство», за змістом якого буянить тітка в стані алкогольного сп`яніння, заявником є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кривдник ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прибувши на місце, було встановлено, що між сестрами відбулося домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 173-2 КУпАП та щодо обох винесено ТЗП; протокол від 13.01.2025 прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), за змістом заяви якої, 13.01.2025 близько 23:00 за місцем проживання:

АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно заявниці вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, кидалася в бійку; письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких вона, сестра та чоловіки сестри вживали алкогольні напої, поминаючи батька. Коли вона пішла відпочивати, сестра із чоловіком продовжували сидіти далі, а коли вона зробила зауваження сестрі, виник конфлікт та остання почала вести себе агресивно, висловлювалася нецензурною лайкою в її бік, погрожувала фізичною розправою, кидалася в бійку та почала тягати за волосся; письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких, між нею та її сестрою, під час вживання алкогольних напоїв, виникла словесна перепалка, а саме образи в її бік нецензурною лайкою, що в процесі переросло у фізичне насильство, а саме в штовханину, в наслідок чого вона зазнала психологічного та фізичного болю. Заявниця визначила, що фізичне насильство штовхання, а психологічне насильство словесні образи нецензурною лайкою; копії паспортів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; заява ОСОБА_1 від 13.01.2025, згідно якою провину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, вивчивши матеріали адміністративних справ, дослідивши наявні у них докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 та частиною другою

статті 173-2 КУпАП, з таких підстав.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП (у редакції чинній з 19.12.2024) встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 2 цієї статті встановлює відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Водночас, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закону № 2229-VIII).

Стаття 1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (пункт 2 статті 1 Закону № 2229-VIII);

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм убачається, що домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння (дія або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. У разі застосування таких діянь до малолітньої чи неповнолітньої особи, утворюють склад адміністративного правопорушення за частиною другою статті 173-2 КУпАП.

При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Отже, самі по собі, зокрема, штовханина, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії та висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному та психічному здоров`ю особи.

Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом України від 22.05.2024 №3733-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (набрав чинності 19.12.2024), до статті 173 КУпАП, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, при складанні, у дано випадку, протоколів про адміністративні правопорушення за частиною першою і за частиною другою статті 173-2 КУпАП, особа, яка складає протоколи повинна викласти суть правопорушень, враховуючи диспозицію частини першої статті 173-2 КУпАП та положень Закону № 2229-VIII, в обох випадках, після чого зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, оскільки відсутність цього, фактично унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

Відповідальність за частиною другою статті 173-2 КУпАП, яка інкримінована ОСОБА_1 настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи. Таким чином, адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої особи настає виключно у випадку, якщо внаслідок умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру обов`язково настали наслідки у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю малолітнього чи неповнолітнього потерпілого.

Так, відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Належне складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Так, згідно фабули протоколу серії ВАД № 650170 від 14.01.2025, склад адміністративного правопорушення полягав у тому, що «13.01.2025, близько 23 години, ОСОБА_1 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , відносно своєї сестри ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, кидалася в бійку, штовхала».

За вказаних обставин, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою

статті 173-2 КУпАП.

А згідно фабули протоколу серії ВАД № 650171 від 14.01.2025, склад адміністративного правопорушення полягав у тому, що «13.01.2025, близько 23 години, ОСОБА_1 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , відносно своєї сестри ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічного та фізичного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, кидалася в бійку, штовхалася, чим могла завдати шкоди здоров`ю».

За вказаних обставин, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною другою

статті 173-2 КУпАП.

Водночас, під час складання окремих протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою та за частиною другою статті 173 КУпАП, посадовою особою не встановлено та не зазначено про наслідки протиправної поведінки ОСОБА_1 , а саме про наявність шкоди психічному та фізичному здоров`ю, заподіяної потерпілій ОСОБА_2 та, окремо, неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 .

До протоколів та до письмових пояснень, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , які лише підтверджують факт сварки між сестрами, не надано жодних доказів (якими можуть бути висновки експертів, довідки медичних установ, тощо) на підтвердження обставин, викладених в обох протоколах.

Тобто, викладена в протоколі фабула, в порушення вимог статті 256 КУпАП, не містять обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , що підлягають доказуванню.

Також, потерпіла ОСОБА_2 , подаючи 21.01.2025 до суду письмові пояснення щодо обставин, які мали місце 13.01.2025, на підтвердження викладених фактів, не надала жодного доказу, а її письмові пояснення від 13.01.2024, щодо однієї події, дещо різняться за змістом. Докази заподіяння фізичної сили щодо неповнолітньої потерпілої у матеріалах справи відсутні, та про це не було відображено у фабулі протоколу, при цьому, під час складання протоколів не допитано свідка події чоловіка ОСОБА_1 .

Таким чином, за результатом розгляду справ, встановлено відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , та за частиною другою статті 173-2 КУпАП стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 . У даному випадку, за встановлених обставин справи, має місце звичайна сімейна сварка, яка виникла між сестрами, що за своєю суттю не охоплюється диспозицією частин першої та другої статті 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаних правопорушень, за які особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Згідно із положеннями статей 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Так, відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Враховуючи сукупність наведених обставин, а також, що протоколи про адміністративні правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою та частиною другою статті 173 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття провадження у об`єднаній справі з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 255, 256, 276279, 280, 283-285, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП за №363/281/24 (провадження 3/363/214/25) та за частиною другою статті 173-2 КУпАП за №363/280/25 (провадження 3/363/213/25), об`єднати в одне провадження та присвоїти №363/280/25 (провадження 3/363/213/25).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Лукач