Провадження № 33/801/157/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

за участі захисника Кадар Артема Миколайовича,

розглянувши апеляційну скаргу (вх № 7474 від 24.01.2025) захисника Кадар Артема Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2025 по справі № 127/41861/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2025 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 5 (п`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Як зазначено в постанові суду, 19.12.2024 о 15.38 год по вул. Магістратська, 57-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, вчинене повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1а ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду, захисником Кадар А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 7474 від 24.01.2025), яка подана засобами поштового зв`язку 22.01.2025, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить постанову суду в частині визначеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 5 років скасувати, прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення за частиною п`ятою статті 126 КУпАП лише у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було враховано роз`яснення, викладені в абзаці 3 пункту 21 постанови Пленуму ВСУ № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно яких позбавлення права керування транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливими; у постанові ВС від 29.03.2023 у справі № 145/932/20 зазначено, що згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначати як додаткове покарання особі, яка його немає; судом не враховано молодий вік ОСОБА_1 , визнання ним своєї вини, його бажання виправитись, що призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 5 років буде порушенням засади справедливості, а отже і принципу верховенства права; судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами є суворим видом адміністративного стягнення, а ОСОБА_1 на момент розгляду справи було лише 18,5 років, тому відсутність правових знань та неповідомлення йому можливість скористатись юридичною допомогою завадила йому усвідомити суворість покарання та наслідки для його майбутнього.

19.02.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга (змінена та доповнена) (вх № 1923) захисника Кадар А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій захисник просить скасувати постанову від 13.01.2025 та провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

В цей же день захисником Кадар А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано клопотання (вх № 1924) про закриття провадження у справі зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, оскільки у справі відсутні докази, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Ознайомившись із апеляційною скаргою (зі змінами та доповненнями) (вх № 1923 від 19.02.2025) апеляційний суд дійшов висновку про її повернення відповідно до частини другої статті 294 КУпАП, враховуючи те, що вона подана поза межами строку на оскарження постанови суду першої інстанції і в ній не наводиться обґрунтованих та достовірних підстав для його поновлення.

У судовому засіданні захисник Кадар А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу, клопотання про закриття провадження у справі та просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги (вх № 7474 від 24.01.2025), вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП апеляційний суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується наступними зібраними у справі доказами :

- протоколом про адміністративне правопорушення від ЕПР1 №200331 від 19.12.2024, згідно якого 19.12.2024 о 15.38 год по вул. Магістратська, 57-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, порушення вчинене повторно протягом року від 21.11.2024 за частиною другою статті 126 КУпАП серія ЕНА3522446, чим порушив п. 2.1а ПДР України /а. с. 2/;

- довідкою старшого інспектора ВАП Гамарник Т. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2024 керував автомобілем марки Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив частину другу статті 126 КУпАП. Посвідчення водія не отримував. Постанова № ЕНА 3522446 від 21.11.2024 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн /а. с. 1/;

- карткою ОСОБА_1 /а. с. 3/;

- постановою серія ЕНА № 3522446 від 21.11.2024 /а. с. 4/;

- рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капрал поліції Гавриш В. від 19.12.2024, відповідно до якого під час несення служби 19.12.2024 у складі наряду «Юнкер-101» спільно з старшим лейтенантом поліції Голуб Д. О. за порушення ПДР, а саме п.п.8.4 ПДР України було зупинено транспортний засіб Mercedes-Benz, д. н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході перевірки документів було виявлено, що даний водій керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом повторно протягом року постанова ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА 3522446 від 21.11.2024. Стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову за частиною першою статті 122 КУпАП серії ЕНА 3522446 та складено протокол за частиною п`ятою статті 126 КУпАП серії ЕПР1200331. Транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень правил дорожнього руху /а. с. 5/;

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини першої - п`ятої статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за : (ч. 1) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; (ч. 2) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; (ч. 3) керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; (ч. 4) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами; (ч. 5) повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до пункту 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В апеляційній скарзі (вх № 7474 від 24.01.2025) доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 не оспорюється, тоді як відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку аргументам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано роз`яснення, викладені в абзаці 3 пункту 21 постанови від 23.12.2005 N 14 Пленуму ВСУ № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно яких призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливими, апеляційний суд відхиляє, оскільки санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років є основним стягнення, а не додатковим стягненням.

Частиною першою статті 23 КУпАП передбачено, що оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.

Крім цього, частиною четвертою статті 30 КУпАП визначено вичерпний перелік осіб до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

Зважаючи на наведене, безпідставними є зазначені вище аргументи апеляційної скарги, оскільки КУпАП не містить заборони призначати стягнення, передбачене санкцією статті, у виді позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка не мала права керувати транспортними засобами.

Роз`яснення, викладені в абзаці 3 пункту 21 постанови 23.12.2005 N 14 Пленуму ВСУ № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не є джерелом права та зроблені ще у 2005 році, після чого законодавство зазнавало змін і доповнень.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову ВС від 29.03.2023 у справі № 145/932/20, в якій зазначено, що згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначати як додаткове покарання особі, зроблені за іншим фактичним обставин справи, норм матеріального права, та стосуються додаткового покарання, тоді як у цій справі суд призначив стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбачене санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП як основне.

З огляду на зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_1 , який є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років. ОСОБА_1 не відноситься до осіб, передбачених частиною четвертою статті 30 КУпАП.

Клопотання захисника Кадар А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , (вх № 1924 від 19.02.2025) про закриття провадження у справі зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 визнав свою вину в суді першої інстанції /а. с. 9/, та зазначене клопотання суперечить змісту апеляційної скарги (вх № 7474 від 24.01.2025), в якій зазначено, що ОСОБА_1 вину визнав, що не було враховано в повній мірі судом першої інстанції при накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (частина сьома статті 294 КУпАП).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу (зі змінами та доповненнями) (вх № 1923 від 19.02.2025) захисника Кадар Артема Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала.

У задоволенні клопотання (вх № 1924 від 19.02.2025) захисника Кадар Артема Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційну скаргу (вх № 7474 від 24.01.2025) захисника Кадар Артема Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2025 по справі № 127/41861/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота