Номер провадження 3/754/360/25
Справа №754/402/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2025 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши заяву особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про розстрочку виконання постанови суду по справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили.

10 лютого 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій останній просить дозволу оплачувати штраф частинами.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направив на електронну адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його присутності.

Суд вважає можливим провести розгляд заяви без участі ОСОБА_1 , оскільки його явка не є обов`язковою.

Відповідно до положень ст. ст. 298, 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Нормами КУпАП (ст. 301) передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тоді як можливість розстрочки сплати штрафу визначена Законом.

Аналіз наведених правових підстав вказує на те, що розстрочка штрафу це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну, відстрочка штрафу це надання судом права здійснити оплату штрафу з відстроченням платежу на визначений термін. Згідно зі статтею 268 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Зі змісту вказаних норм слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку виконання рішення (постанови) є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 (справа № 2-54/08) при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочка, як і розстрочка виконання рішення суду, може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду не підтверджується жодними доказами, які-б свідчили про неможливість її виконання без застосування зазначеного заходу, не наведено обставин, які ускладнюють виконання постанови. Крім того, в заяві останнього не зазначено періоду, на який він просить розстрочити виконання постанови, та, відповідно, не вказано розмір періодичних платежів. Суд не уповноважений на власний розсуд визначати строк, на який необхідно розстрочити виконання постанови. Такі вимоги мають бути зазначені в заяві особи, яка звертається до суду, а суд, в свою чергу, вирішує питання про можливість її задоволення, з огляду на зазначені у заяві обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже підстав для встановлення розстрочки виконання постанови, з огляду на наведене, судом не вбачається.

Керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 283, 284, 301, 304 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про розстрочку виконання постанови суду - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Л. Банах