Справа № 743/30/25
Провадження №3/743/40/25
20 лютого 2025 року селище Ріпки
Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Макаревич Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вчинене:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомила,
кваліфіковане за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212011 від 03.01.2025 вбачається, що 03.01.2025 о 14 год 30 хв по АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi А4 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, порушення координації рухів та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, чимпорушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, далі - ПДР).
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Враховуючи, що питання винесення окремої ухвали не врегульовано нормами діючого КУпАП, суддя вважає за необхідне застосувати аналогію закону, керуючись нормами КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Частиною 6 статті 249 КАС України визначено, що окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Отже, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів. Такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи в публічно-правових відносинах.
Частинами 1, 2 статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
З пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно вимог пункту 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212011 від 03.01.2025 вбачається, що 03.01.2025 о 14 год 30 хв по вулиці Паркова (Свердлова), будинок 48, в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi А4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, порушення координації рухів та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, чимпорушила пункт 2.5 ПДР.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.
У відповідності до вимог пункту 1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Таким чином, доказуванню в даній справі підлягає безпосередній факт керування особою транспортним засобом, а також перебування в цей момент в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Водночас зі змісту протоколу вбачається, що порушення ПДР ОСОБА_1 допустила 03.01.2025 року о 14 годині 30 хвилин, однак з доданого до протоколу відеозапису з автомобільного реєстратора, відеофайл «…WA0027», вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 рухався до 14 години 03 хвилини, після чого зупинився, що також підтверджується відеозаписами з бодікамер поліцейських № 0002 та № 0045. Отже вказаний в протоколі час скоєння правопорушення не відповідає фактичним даним, які містяться в наданих до матеріалів справи доказах.
Таким чином, відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що 03.01.2025 о 14 годині 30 хвилин по вулиці Паркова (Свердлова), будинок 48, в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi А4 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, порушення координації рухів та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, чимпорушила пункт 2.5 ПДР, не відповідають дійсності та підлягають критичній оцінці.
Крім того, з бодікамери поліцейського № 0045, відеофайл «….0033», видно, що поліцейський заносивфактичні дані до протоколу через службовий планшет щодо часу події о 14 годині 41 хвилині, при цьому поглянув на власний годинник та формально, без дослідження наявних доказів, визначив час події 14 година 30 хвилин, проговоривши це вголос.
Невірне зазначення часу події суддя не може сприймати як описку, оскільки з відеодоказу видно чіткі та спрямовані дії поліцейського, результатом яких було невірне встановлення часу події.
При цьому поліцейському достеменно був відомий фактичний час скоєння правопорушення.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку, застосовуючи критерій доведення «поза розумним сумнівом» суддя прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та необхідність закриття провадження по справі, оскільки наданими доказами не доведено факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В той же час, в діях ОСОБА_1 наявні окремі ознаки вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а неправильне зазначення фактичних обставин справи в адмінпроколі призвело до уникнення відповідальності.
Вказаний протокол був складений інспектором (смт.Ріпки) ВП №2 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області майором поліції Зіненком Сергієм Івановичем.
Керуючись статтею 249 КАС України, суддя
Довести до відома начальника ЧРУП ГУНП в Чернігівській області вказану інформацію для врахування в роботі та належної організації навчання особового складу з питань оформлення протоколів про адміністративне правопорушення.
Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.
Окрема ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області особою, якої вона стосується, протягом десяти днів з дня її постановлення.
Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ