Справа № 761/3863/25
Провадження № 3/761/1488/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савчук Ю.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участі: особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Акопян М.А., захисника потерпілого - адвоката Бахарєва М. А., матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Ради адвокатів Донецької області Національної асоціації адвокатів України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , начальника відділу судового супроводження з проблемних питань управління судово-претензійної роботи департаменту правового забезпечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 року серія ДН № 5, складеного уповноваженим Радою адвокатів Донецької області Коником Г.В. , адвокат Бахарєва М.А., який надає правничу допомогу клієнту ОСОБА_3 , звернувся із адвокатським запитом від 02.01.2025 року до посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1., який обіймає посаду начальника відділу судового супроводження з проблемних питань управління судово-претензійної роботи департаменту правового забезпечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням надати інформацію у вигляді фотокопій документів, зокрема, положення про департамент правового забезпечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

До адвокатського запиту від 02.01.2025 адвокатом Бахарєвим М.А. були долучені належним чином засвідчені копії його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру, такий запит Фондом отримано та зареєстровано за вх. № 53/25 02.01.2025 року.

Станом на день складання протоколу - 14.01.2025 року, на адресу адвоката не було надіслано листа/відповіді на його адвокатський запит від 02.01.2025 року.

Такі дії вважаються несвоєчасним наданням відповіді адвокату, що має ознаки відмови наданні на адвокатський запит та кваліфіковані уповноваженою особою за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Суддею в межах розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення заслухано пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Акопян М.А. та потерпілого адвоката Бахраєва М.А.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Акопян М.А., підтримала подане клопотання про закриття провадження у справі, з огляду на підстави, викладені у ньому просила, закрити провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та подала доповнення до клопотання про винесення судом окремої ухвали у зв`язку із наявністю у діях адвоката Бахарєва М.А. та Коника Г.В. як члена органу адвокатського самоврядування та особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення, порушень закону.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП у зв`язку з тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, а відтак, він не вважається посадовою особою такого органу, та, відповідно, суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Потерпілий Бахарєв М.А. заперечив проти закриття провадження у справі, вважає, що протокол містить усі необхідні реквізити, складений відповідно до вимог закону, факт неправомірної відмови у наданні інформації на адвокатський запит мав місце, а відтак ОСОБА_1 повинен понести адміністративну відповідальність за невиконання вимог закону.

Окрім пояснень учасників, суддею досліджено матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення; відомості про скерування на ім`я ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, протокол № 12 від 30.11.2022 року засідання ради адвокатів Донецької області на підтвердження повноважень Коника Г.В. як уповноваженої особи на складання протоколів про адміністративні правопорушення, фотокопія адвокатського запиту від 02.01.2025 року, копія заяви адвоката ОСОБА_3 по порушення провадження у адміністративній справі від 07.01.2025 року, лист - запрошення на ім`я посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1. від 14.01.2025 року № 16. Також суддею досліджено долучені захисником Акопян М.А. матеріали, зокрема, наказ по Фонду № 1509 від 19.12.2024 року; відповідь на адвокатський запит за підписом в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.01.2025 року 360-195/25 та інші матеріали.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За вимогами ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 5 ст.212-3 КУпАП правопорушенням є неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за що передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2. ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Згідно ч.3 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 30 січня 2020 року у справі «Намазов проти Азербайджану» (CASE of Namazov v. Azerbaijan (аpplication no. 74354/13)) зазначив, що належне функціонування судів було б неможливим без відносин, заснованих на довірі та взаємоповазі між різними учасниками правосуддя (див. Bono v. France, № 29024/11, § 51, 15 грудня 2015, та Ottan v. France, № 41841/12, § 72, 19 квітня 2018). Особливий статус адвокатів надає їм центральне місце в здійсненні правосуддя як посередникам між громадськістю та судами.

Суддею встановлено, що адвокат Бахарєв М.А. звернувся з адвокатським запитом від 02.01.2025 року до ОСОБА_1 , який обіймає посаду начальника відділу судового супроводження з проблемних питань управління судово-претензійної роботи департаменту правового забезпечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням надати інформацію у вигляді фотокопій документів, зокрема, положення про департамент правового забезпечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на електронну адресу адвоката було надіслано лист-відповідь № 60-195/25 від 08.01.2025 року за підписом в.о. директора-розпорядника, де зазначено, що фонд є юридичною особою публічного права та не має статусу органу державної влади. Адвокатський запит, відповідно до вимог закону, може адресуватися виключно посадовим та службовим особам органу державної влади та місцевого самоврядування, в усіх інших випадках адвокатський запит повинен адресуватися підприємству, установі, організації, громадському об`єднанню. Скарга на адвоката ОСОБА_3 підписана не посадовою особою Фонду і стосується законодавства при оформленні ордеру адвоката, тому запитуваний документ не відноситься до інформації, необхідної адвокату для надання правової допомоги при розгляді скарги на ОСОБА_3 .

Як вбачається із долученого прінткскріну інформації із електронної скриньки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 08.01.2025 року о 15.43 відповідь на адвокатський запит була направлена засобами електронної пошти.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2. ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідь на адвокатський запит повинні надавати органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань.

Перелік органів місцевого самоврядування визначено ст.ст.5,10,11 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Чинне законодавство України не містить чіткого визначення поняття «орган державної влади». Юридична наука «Теорія держави і права» містить перелік органів виконавчої влади, в тому числі центральних, зі спеціальним статусом, серед яких є лише Фонд Державного майна, проте Фонд гарантування вкладів у переліку таких органів відсутній.

Визначення поняттю «державний орган» наведено у Законі України «Про запобігання корупції», ст. 1 якого передбачено, що державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.

П.3.4.2 Класифікатора (Класифікація організаційно-правових форм господарювання) ДК 002:2004, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики» № 97 від 28.05.2004 року «Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. № 59 та скасування нормативних документів», передбачено організаційно-правову форму «Орган державної влади» та зазначено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (1, ст. 6). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (1, ст. 75). Вищим органом в системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади. До системи центральних органів виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізовуються і ліквідуються в порядку, встановленому законодавством. До системи місцевих органів виконавчої влади входять місцеві державні адміністрації, які здійснюють виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (1, ст. 113, 116); (10); (9, ст. 1).

Відповідно до ч.1,3 ст.83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Установою є організація, створена однією або кількома особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом об`єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної засновниками, за рахунок цього майна.

Як вбачається із даних офіційного Реєстру «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», організаційно-правова форма Фонду гарантування вкладів фізичних осіб- державна організація (установа, заклад).

Згідно п.3.4.1 Державного класифікатора України (Класифікація організаційно-правових форм господарювання) ДК 002:2004, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики» № 97 від 28.05.2004 року «Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. № 59 та скасування нормативних документів», організація (установа, заклад) - організаційна структура, створена однією або кількома особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом об`єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної засновниками, за рахунок цього майна. Особливості правового статусу окремих видів організацій, закладів, установ встановлюються законом (2, ст. 83).

Згідно з ч.2 ст.81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб створено на виконання Указу Президента України від 10 вересня 1998 року № 996/98 «Про заходи щодо захисту прав фізичних осіб - вкладників комерційних банків».

Відповідно до ч.1, 2, ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Ч.7 цієї статті Закону визначено, що органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Зі змісту наведених вище положень нормативно-правових актів випливає, що Фонд не має статусу органу державної влади, хоч і створюється в силу приписів ст.81 ЦК України, розпорядженням такого органу.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має статус державної організації (установи), в Державному класифікаторі України (Класифікація організаційно-правових форм господарювання), орган державної влади та організація визначені окремими пунктами- 3.4.1 та 3.4.2, а відтак поняття «орган державної влади» та «державна організація» не є тотожними.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів не є органом державної влади.

Згідно з ч.8 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Ч.1, 2 ст.11 цього Закону визначено, що виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду. Виконавча дирекція Фонду складається з семи членів. Директор - розпорядник Фонду та його заступники входять до складу виконавчої дирекції Фонду за посадою.

Таким чином, відповідно до вимог закону, відповідь на адвокатський запит повинен був надавати керівник державної організації (установи), директор-розпорядник або його заступники, як керівні органи Фонду.

Суддею встановлено, що адвокатський запит було адресовано безпосередньо ОСОБА_1 , а не Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як державній організації, в той час, коли останній не є посадовою або службовою особою органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, тому не мав обов`язку особисто надавати відповідь на адвокатський запит.

Така відповіль в.о. директора-розпорядника Новікова В. від 08.01.2025 року за №60-1995/25 наявна в матеріалах справи, в той час, коли протокол про адміністративне правопорушення складено не щодо Новікова В. , а стосовно ОСОБА_1 , який не є керівником Фонду.

За таких обставин ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-3 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.

Уповноваженою особою у протоколі вказано, що «у листі Уповноваженого на адресу посадової особи Фонду було зазначено, що посадовою особою Фонду станом на 14.01.2025 року не було надіслано адвокату листа з інформацією, сформованою у адвокатському запиті від 02.01.2025 року, з чого вбачається неправомірна відмова у наданні інформації», отже, « ОСОБА_1 не надіслав у визначений законом строк (5 діб) відповідь на адвокатський запит, чим неправомірно відмовив адвокату Бахарєву М. у наданні інформації»,.

В межах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд не вправі оцінювати правомірність відмови у наданні інформації на адвокатський запит Бахарєва М.А. у листі за підписом в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Новікова В.

Виконавцем адвокатського запиту виконано усі заходи належного реагування на адвокатське звернення адвоката Бахарєва М.А. від 02.01.2025 року та надано відповідь 08.01.2025 року, тобто з дотриманням встановленого ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 5-денного строку з дня отримання запиту.

Суддею враховується що у період з 28.12.2024 року по 07.01.2025 року ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці, а відтак ОСОБА_1 вказаний запит не розглядав, відповіді на адвокатський запит не готував.

Таким чином, відсутня вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, в той час, коли в силу приписів ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення є суб`єкт, об`єк, обєктивна та суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із зазначених обов`язкових елементів складу тягне відсутність складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

За вимогами ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що також передбачено ч.2 ст.256 КУпАП.

У протоколі зазначено, що Уповноваженим надіслано примірник протоколу ОСОБА_1 на адресу: м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17 рекомендованим поштовим листом-повідомленням з описом вкладення, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 16.01.2025 року та описом рекомендованого листа, які наявні в матеріалах справи.

Як вбачається із інформації відстеження відправлень сайту Нова пошта по трекінгу № 7702 (https:// tracking.novaposhta.ua/#/uk/chat/messages), заяву адвоката Бахарєва М.А. про складення адміністративного протоколу, було відправлено 07.01.2025 року та отримано в м.Слов`янськ 09.01.2025 року о 13.41 год., а відтак особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, було виявлено 09.01.2025 року.

Таким чином, в силу приписів ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен був складатися не пізніше 13.41 год. 10.01.2025 року.

Як встановлено суддею, протокол складено без участі та присутності ОСОБА_1 з порушенням передбаченого КУпАП строку (24 години) - 14.01.2025 року, у протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , відсутні докази роз`яснення останньому процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, а відтак протокол складено з порушенням вимог ст.ст. 254, 256КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений із порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а тому такий протокол не може вважатися належним та допустимим доказом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, суддя вважає, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Клопотання захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Акопян М.А., про винесення судом окремої ухвали, до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

За приписами ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

Згідно з ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

11.09.1997 для України набрала чинності Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), яку ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97.

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Тому якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Положеннями КУпАП винесення судом окремих ухвал не передбачено.

За таких обставин суд вправі за аналогією закону застосувати положення інших процесуальних законів, якими регламентовано вказані питання.

Ч.1,2,5,6.8 ст.262 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. . В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Щодо винесення окремої ухвали стосовно неправомірних дій Коником Г.В. як членом Ради адвокатів Донецької області та уповноваженою особою на складення протоколів за ч.5 ст.212-3 КУпАП, наслідком належного реагування судом на виявлені порушення щодо неналежного виконання своїх обов`язків Радою адвокатів Донецької області щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, могло бути повернення судом вказаних матеріалів на додаткове доопрацювання, а не винесення окремої ухвали.

Крім того, вказане не стало підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак не потягнуло для ОСОБА_1 негативних наслідків.

Щодо винесення окремої ухвали стосовно зловживань адвокатом Бахарєвим М.А. при направленні адвокатських запитів посадовим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та Коником Г.В. як уповноваженою особою на складення протоколів, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про адвокатуру» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом, а згідно з п.3 ч.1 ст.1 цього закону адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Реагування суду шляхом винесення окремої ухвали вважалося б втручанням судом у діяльність органів адвокатського самоврядування, завданням якого є забезпечення незалежності адвокатів, захист від втручання у здійснення адвокатської діяльності, та порушенням встановленого законом права адвокатури самостійно вирішувати питання її організації і діяльності в порядку, встановленому Законом, дотримання гарантій адвокатської діяльності та позбавляло б адвоката гарантованого ст.24 Закону права на звернення із адвокатським запитом, в той час, коли Закон України «Про адвокатуру не ставить обов`язок надання відповіді на такий запит в залежність від його підставності.

Керуючись ст. ст. 212-3, 245, 247,251, 252, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , начальника відділу судового супроводження з проблемних питань управління судово-претензійної роботи департаменту правового забезпечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст.212-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: