Справа № 752/1128/25
Провадження №: 3/752/1269/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 лютого 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

22 грудня 2024 року о 09 год, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_2 , в ході якої погрожував фізичною розправою, хапав за волосся та душив, чим вчинив домашнє насильство психологічного і фізичного характеру.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. До початку розгляду справи по суті подав письмові пояснення за змістом яких вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Зазначив, що не вчиняв жодних насильницьких дій стосовно матері за викладених у протоколі обставинах. Виклик матір`ю поліції був здійснений на емоціях. Викладені матір`ю у їх заяві обставини щодо вчиненням ним насильства є перебільшенням та не відповідають дійсності. Доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин матеріали справи не містять. Просив закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 вказаного Закону психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 1 вказаного Закону фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, зі змісту письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 22.12.2024 встановлено, що 22.12.2024 о 09 год її син ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав бити посуд, кричати, ламати меблі. Вона зробила йому зауваження, після чого син почав кидатися у бійку та душити її. Такі дії сина по відношенню до неї носять систематичний характер.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 22.12.2024 встановлено, що їй відомо, що у квартирі АДРЕСА_2 проживає жінка на ім`я ОСОБА_4 разом з сином. Її син зловживає алкогольними напоями та в стані сп`яніння вчиняє сварки з матір`ю.

Відповідно до термінового заборонного припису від 22.12.2024, ОСОБА_1 заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_2 на протязі 5 діб.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно матері ОСОБА_2 .

Письмові пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованих дій сприймаються судом, як спосіб захисту, та спростовуються письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, передбачених ст.34-35 КУпАП України, судом не встановлено.

Враховуючи, особу правопорушника, обставини, за яких вчинено правопорушення, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 9, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суд,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.