Номер провадження: 33/813/489/25
Головуючий у 1-й інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 листопада 2024 року о 11:15 год по

вул. Люстдорфська дорога, 55/2А в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Lexus, н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 "Правил дорожнього руху України", тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що він не керував транспортним засобом у той час, як до нього підійшли правоохоронці і склали протокол. Зазначає, що навіть якщо уявити, що він був нетверезий, не можливо встановити коли саме він вживав алкоголь до або після паркування автомобіля. Вважає, що підстави для його огляду були відсутні, при цьому правоохоронцями не було названо точні ознаки алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення на його адресу вимоги з метою проходження такого огляду. Також зауважує, що він поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання правоохоронців, висловлював власні заперечення. Крім того, як під час пропонування пройти огляд, так і під час складення протоколу, йому не було роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним порушенням вимог процесуального закону та права на захист. Також посилається на те, що суд проігнорував подані ним 20 грудня 2024 року письмові заперечення щодо складених правоохоронцями адміністративних матеріалів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється та обставина, що на вимогу поліцейського він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спання, як на місці за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», так і в спеціалізованому закладі охорони здоров`я, а також те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги апелянт посилається на посилається на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, відсутність підстав, які слугували для висловлення поліцейським на його адресу вимоги щодо проходження такого огляду, не забезпечення йому реального права на допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зп. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на медичний огляд, а також відеозаписом, долученим правоохоронцями до матеріалів справи.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №164450, правоохоронцями зафіксовано, що: «01 листопада 2024 року о 11:15 год в

м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/2а водій ОСОБА_1 керував авто «Лексус» НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження у встановленому порядку тест на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

В якості особистих пояснень ОСОБА_1 в протоколі зазначив: «Заперечую, пройду самостійно».

Вказаний вище протокол підписано ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З відеозаписів, долучених правоохоронцями до матеріалів справи, належність та допустимість яких, як джерела доказів, апелянт не оспорює убачається, що на місці події поліцейськими було зафіксовано, що розташування транспортного засобу «Lexus» перешкоджало виїзду інших автомобілів зі станції технічного обслуговування транспортних засобів, про що поліцейськими було повідомлено власницю цього автомобіля. На місце події прийшов ОСОБА_1 , який повідомив, що автомобіль паркувала його дружина, поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб знаходиться в розшуку у зв`язку з наявністю виконавчого провадження. Після чого ОСОБА_1 сів за кермо транспортного засобу та перепаркував його (11:16:43-11:16:46 час вказаний на відеозаписі). Правоохоронцями на місці події було складено постанову, яку ОСОБА_1 підписав, також поліцейськими було повідомлено ОСОБА_1 , що він знаходиться у розшуку за поданням ТЦК. Під час вжиття заходів з доставки ОСОБА_1 до ТЦК, поліцейським виявлено від водія характерний запах алкоголю, у звязку з чим поліцейський запитав чи вживав ОСОБА_1 алкоголь та чи готовий пройти тест на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я (11:23-21 час вказаний на відеозаписі). ОСОБА_1 запитував у правоохоронця навіщо йому проходити огляд, на що поліцейський відповів, що у нього є запах алкоголю з порожнини рота, що є ознакою алкогольного сп`яніння і він здійснив рух транспортним засобом, перепакувавши його, що є керуванням автомобіля. Поліцейський неодноразово висловив вимогу на адресу ОСОБА_1 пройти огляд у запропонований вище спосіб, однак він не надав на це відповіді, після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що така його поведінка буде розцінена, як відмова від проходження огляду у зв`язку з чим буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Після чого поліцейський вкотре запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній спочатку відповів, що буде їхати в ТЦК, на повторне запитання правоохоронця промовчав, що було розцінено поліцейським, як відмова від проходження такого огляду у зв`язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено особою і вона винна у скоєнні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Аргументи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписами, долученими правоохоронцями до матеріалів справи, які підставно враховані судом першої інстанції та поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Доводи апелянта щодо відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично, оскільки на місці події поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що у нього наявна така ознака алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, що є достатньою підставою для висловлення на адресу водія вимоги виконати обов`язок, перебачений п.2.5 ПДР.

Посилання апелянта на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, йому не було роз`яснено права, зокрема право користуватися послугами адвоката, не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог та закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що суддею були проігноровані подані ним 20 грудня 2024 року письмові пояснення, апеляційний суд відхиляє, оскільки постанову у цій справі судом прийнято 18 грудня 2024 року, отже суд не мав надавати будь-яку правову оцінку письмовим поясненням, які надійшли після розгляду справи та прийняття постанови.

Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко