СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/19/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

УСТАНОВИВ:

14 липня 2024 року о 00 годині 10 хвилин в місті Києві по проспекту Берестейському, 139 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

У судове засідання, призначене на 05.08.2024 ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим належним чином. 02.08.2024 від захисника ОСОБА_1 , адвокатки Турчак М.В., надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

Суддя відклав судове засідання на 04.09.2024.

29.08.2024 від захисника ОСОБА_1 , адвокатки Турчак М.В., надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в судовому засіданні в Зарічному районному суді міста Суми в справі № 591/7351/24. У вказане судове засідання ОСОБА_1 також не з`явився, будучи повідомленим належним чином, подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із проходженням військової служби та зайнятістю адвоката.

Окрім того, 29.08.2024 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Гончарова М.С. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з перебуванням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на військовій службі та виконанням обов`язку, пов`язаного із захистом незалежності та територіальної цілісності України та про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в Комінтернівському районному суді Одеської області в справі № 504/2525/24.

04.09.2024 суддя постановив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності КУпАП, не передбачена, а також у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 має двох захисників, які мають можливість в його інтересах подати до суду пояснення, клопотання та докази у справі.

Клопотання про відкладення судового засідання суддя задовольнив, відклав на 02.10.2024.

30.09.2024 захисник ОСОБА_1 , адвокат Гончаров М.С., подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю доказів скоєння ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а також про витребування повного відеозапису із нагрудної бодікамери поліцейського.

01.10.2024 ОСОБА_1 направив до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із проходженням військової служби.

01.10.2024 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Гончарова М.С., надійшло клопотання про виклик для допиту свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.10.2024 суддя постановив вказані клопотання задовольнити, витребувати в УПП в місті Києві ДПП оригінальну та повну версію відеозапису, доданого до матеріалів справи, викликати ОСОБА_2 для отримання пояснень в якості свідка та відкласти судове засідання на 30.10.2024.

30.10.2024 у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 14.07.2024 він керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , коли вони з ОСОБА_1 , поверталися додому з відпочинку за містом. Алкогольні напої того дня не вживав. Також зазначив, що коли його зупинили поліцейські на блок-посту, він відійшов у сторону і спостерігав за оформлення протоколу щодо ОСОБА_1 . На запитання судді, чому не повідомив поліцейських про те, що був за кермом, відповів, що перебував у ступорі та паніці.

За клопотанням учасників суддя відклав судове засідання на 26.11.2024.

26.11.2024 у судовому засіданні на підтвердження активної безпосередньої участі ОСОБА_1 у захисті країни та виконанні бойових завдань з логістичного забезпечення Збройних Сил України, захисник Гончаров М.С. надав суду Лист Комендатури військових сполучень залізничної дільниці, станції та аеропорту Київ Міністерства оборони України від 21.11.2024 №1183.

За клопотанням учасників суддя відклав судове засідання на 16.12.2024.

12.12.2024 від Управління військових сполучень на Південно-Західній залізниці Міністерства оборони України надійшов Лист № 793 від 12.12.2024, у якому зазначено, що для виконання бойових розпоряджень, ураховуючи нестачу персоналу, транспортних засобів, є нагальна потреба в задіянні заступника військового коменданта ОСОБА_1 для вибуття у відрядження та використання навичок водіння авто для виконання завдань, поставлених вищим керівництвом, цілодобово у чотирьох зонах відповідальності установи.

16.12.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю підготовки до дачі пояснень з урахуванням наявної інформації про виконання ним службових обов`язків.

Суддя відклав судове засідання на 27.12.2024.

17.12.2024 від Управління військових сполучень на Південно-Західній залізниці Міністерства оборони України надійшов Лист №1260 від 14.12.2024, у якому зазначено, що є нагальна потреба в задіянні заступника військового коменданта ОСОБА_1 для вибуття у відрядження та використання навичок водіння авто для виконання завдань, поставлених вищим керівництвом, цілодобово у чотирьох зонах відповідальності установи, а також надано графіки роботи та чергувань офіцерів комендатури ВІСП залізничної дільниці, станції та аеропорту Київ у період із серпня по листопад 2024 року.

23.12.2024 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Гончарова М.С., надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 27.12.2024 у зв`язку з його зайнятістю в Київському районному суді міста Полтави.

25.12.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю адвоката.

Суддя відклав судове засідання на 28.01.2025.

24.01.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю адвоката.

27.01.2025 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Гончарова М.С., надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з його зайнятістю в Козелецькому районному суді Чернігівської області.

Суддя відклав судове засідання на 24.02.2025.

24.02.2025 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Гончарова М.С., надійшло клопотання про призначення покарання у зв`язку з урахуванням принципу індивідуалізації, а саме у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, застосувати за аналогією ст. 69 Кримінального кодексу України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

24.02.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому він просив не застосовувати в якості стягнення позбавлення права керування транспортними засобами та розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об'єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає, зокрема, у відмові особою, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 2.5 Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

Порядок огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя чи неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Зазначене правопорушенням з формальним складом і є закінченим з моменту вираження особою, яка керувала транспортним засобом, відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до положень п. 1.10 Правил, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У порушення вимоги, передбаченої ч. 2 ст.266 КУпАП, п. 2.5 Правил, відповідно до протоколу, від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є особи, які керують транспортними засобами.

Суб'єктивна сторона виражається у ставленні до діяння і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненніадміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №966740 від 14.07.2024 (а.с. 1);

-направленням водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 14.07.2024 (а.с. 3);

-записами з нагрудних бодікамер № 472004, 470192від 14.07.2024 (а.с. 7).

У справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення недозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Доводи захисника щодо відсутності безперервного запису процедури оформлення протоколу суддя відхиляє з огляду на таке.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими, немає, позаяк доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Відеозапис обставин події містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які би свідчили про те, що такий відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП, є неналежним чи недопустимим доказом у справі.

Досліджений судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Доводи захисника щодо проведення огляду неналежним суб`єктом суддя також відхиляє.

Відповідно до ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Передбачений ч. 2 ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, стосується тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Водночас у цій справі відсутні будь які відомості, що керуючи цивільним транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння, на території міста Києва, тобто у місці свого проживання, ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.

При цьому суд також визнає, що передбачений ч. 3 ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння стосується, лише осіб з відповідним статусом, які безпосередньо перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Однак у цій справі ОСОБА_1 керував цивільним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не охоплюється диспозицією вказаної норми.

Отже, з аналізу вказаних вище норм вбачається, що застосування, передбачених законом окремих порядків огляду військовослужбовців та прирівняних до них осіб, здійснюються лише у випадках, коли останні: виконують обов`язки військової служби, перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Доводи ОСОБА_1 і його захисника про недоведення факту керування транспортним засобом та показання свідка ОСОБА_2 суддя оцінює критично.

У судовому засіданні були досліджені відеозаписи із нагрудних бодікамер поліцейських № 472004, № 470192 від 14.07.2024 загальною тривалістю 01:36:25.

О 00:13:45 зафіксовано як ОСОБА_1 виходить з водійського сидіння автомобіля. Надалі ОСОБА_1 надав на вимогу поліцейського посвідчення водія, після чого о 00:16:25 він стверджує, що не керував автомобілем, від проходження огляду відмовився. О 00:17:45 поліцейський питає, чи є особа, яка може сісти за кермо, на що ОСОБА_1 відповідає: «Так, є». О 00:19:21 поліцейський каже: «Наберіть, щоб хтось тверезий забрав машину, щоб ми її на евакуаторі не забирали, на що ОСОБА_1 каже: «Добре», після чого пише повідомлення у телефоні. О 00:19:49 ОСОБА_1 каже, що зараз приїде водій і забере автомобіль, після чого телефонує невстановленій особі. Під час телефонної розмови він каже: «Я тобі зараз скину геолокацію, приїдь до нас».

Суддя зауважує, що якби на місці зупинки водій був тверезий, телефонний виклик іншого тверезого водія не мав би жодного сенсу.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані, оскільки він, будучи водієм транспортного засобу, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наявні у матеріалах справи докази дозволяють стверджувати, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Частиною другою ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя зазначає таке.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Верховенство права - це панування права в суспільстві і воно вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність. Зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно із ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. КУпАП не містить положень, які б дозволяли суду призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено відповідною статтею Кодексу.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Безпосереднім вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності є реалізована в нормах Кримінального кодексу України можливість особи, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, бути звільненою від кримінальної відповідальності.

Конституційний Суд України у рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 вказав, що закон не може ставити в більш несприятливе становище винних осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, порівняно з винними особами, які вчинили більш тяжкі злочини. Не маючи можливості призначити більш м`яке покарання, суд не зможе належно індивідуалізувати покарання і забезпечити його справедливість.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року №4-р(II)/2022 щодо індивідуалізації юридичної відповідальності вказано, що Конституційний Суд України вкотре наголошує, що в законодавчому нормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності. Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адміністративного стягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

У рішенні Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №8-р(І)/2022 Конституційний Суд України зазначав, що встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (друге речення абзацу шостого підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009); обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

У постанові від 06.02.2021 у справі № 263/10894/20 Верховний Суд виснував що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Процесуальні відмінності між провадженнями в межах КК й КПК України та КУпАП викликані переважно різницею в суспільній небезпечності правопорушень, які є підставою для адміністративної та кримінальної відповідальності - за вищої суспільної небезпеки правопорушення, настають суворіші санкції.

Стаття 69 КК України передбачає можливість за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті. За цих же підстав передбачена можливість не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті як обов`язкове.

При накладенні стягнення суддя враховує обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та особу винного.

Суддя зазначає, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не притягувався. Також суддя враховує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу в Комендатурі військових сполучень залізничної дільниці, станції та аеропорту Київ Управління військових сполучень на Південно-Західній залізниці Командування Сил логістики Збройних Сил України. Основними завданнями комендатури є: організація військових залізничних перевезень транспортом загального користування та контроль підготовки залізничного транспорту загального користування до виконання військових залізничних перевезень.

Характер покладених на ОСОБА_1 службових обов`язків дозволяє дійти висновку, що наявність права керування транспортними засобами об`єктивно потрібні ОСОБА_1 для подальшого проходження служби в Збройних Силах України та захисту України від держави-агресора.

Штатна чисельність комендатури, функціональний розподіл обов`язків серед військовослужбовців комендатури, необхідність частих незапланованих відряджень дають підстави стверджувати, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами призведе до неможливості виконання ним безпосередніх військових обов`язків.

За наведених обставин, оскільки безальтернативність санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП не забезпечує досягнення справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом прав особи, суддя дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, що становить у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн без позбавлення права керування транспортними засобами на підставі статті 69 Кримінального кодексу України, яку суддя застосовує за аналогією.

Таке стягнення суддя вважає достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 40-1 КУпАП передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , виданим 02.06.2020 Кадровим центром Збройних Сил України, від сплати судового збору він звільнений.

Керуючись ст. 23, 24, 27, 33, 130, 221, 276, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, який підлягає сплаті за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя Ю.В. Кравченко