Справа № 128/4667/24
Провадження № 33/801/173/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ №312044, 24.11.2024 о 14 год. 35 хв. по вул. Райдужній, 100 у с. Березина Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на транспортний засіб «Ауді Q8», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ №243959, 24.11.2024 о 13:30 в с. Березина, Вінницького району, Вінницької області, по вул. Райдужна, 100, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ауді Q8», д.н.з. НОМЕР_2 , та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, порушивши п. 2.10а Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення за ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ №312045, 24.11.2024 о 14 год. 35 хв. по вул. Райдужній, 100 у с. Березина Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_1 , та після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння вживав алкоголь, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 122-4, ст. 124, ч.4 ст. 130, КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить зазначену постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ст. ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд не врахував те, що у справі відсутні докази, які достовірно свідчили про те, що він вчинив ДТП, відсутні пошкодження іншого транспортного засобу, а за відсутності вказаних обставин, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не становить складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши наведений в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ,суд у повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 ст. 124 та ч.4 ст.130 КУпАП, дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ,серії ААБ №312044 від 24.11.2024 (а. с.13); протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААБ №243959 від 24.11.2024 (а. с.24); протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААБ №312045 від 24.11.2024(а. с.1); схемою місця ДТП від 24.11.2024, де зафіксовано ушкодження автомобіля Ауді Q8, д.н.з. НОМЕР_2 і зазначено про пошкодження переднього бамперу з правої сторони автомобіля (а.с. 14); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.11.2024; відеозаписами, з яких вбачається, що працівник поліції проводив огляд автомобіля Ауді Q8, д.н.з. НОМЕР_2 на наявність ушкоджень; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та що знижують увагу та швидкість реакції, а також актом огляду на стан сп`яніння від 24.11.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судом апеляційної інстанції було переглянуто відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які долучено до матеріалів справи , на яких зафіксовано підтвердження ОСОБА_1 працівникам поліції, що після приїзду додому він вживав алкогольний напій. При цьому поліцейським було запропоновано в установленому законодавством порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу ,а водій ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на місці та огляду у закладі охорони здоров`я.

Також відеозаписами зафіксовано процес складання протоколів про адміністративні правопорушення, оголошення їх водію ОСОБА_1 та його підписання зазначених процесуальних документів.

Отже, зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також інші докази по справі в їх сукупності, зокрема, зміст протоколів про адміністративні правопорушення , акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації, спростовують твердження захисника, про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 та ч.4 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з діючим законодавством.

За положеннями п. 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП наступає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст.124 КУпАП порушення правил дорожнього руху) та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису вбачається, що під час з`ясування обставин ОСОБА_1 надав працівникам поліції пояснення у яких визнав факт вживання ним алкоголю після приїзду додому після ДТП.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч.1 ст. 251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів.

Відтак, зміст пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в усній формі поліцейським на місці події, слугує вагомим підтвердженням тієї обставини, що він вживав алкоголь після того, як скоїв ДТП.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП є безпідставними, так як спростовуються відомостями, що містять у матеріалах справи.

Установивши, що саме після ДТП за участі ОСОБА_1 , останній до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь, про що він особисто та добровільно повідомив правоохоронцям під відеофіксацію, поліцейські цілком правомірно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, інкримінувавши йому порушення вимог п.2.10є ПДР, та кваліфікувавши його дії за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог п.2.10. Правил Дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимогпункту 9.10цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені впідпункті "г" пункту 2.10цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 після вчинення ДТП 24.11.2024 на своєму автомобілі залишив місце ДТП, приїхав до себе додому та вживав алкогольний напій, що підтверджено відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та його ж поясненнями (а.с.1).

Отже, твердження ОСОБА_1 , щодо неповного та необ`єктивного з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, не є слушними та спростовуються наявними матеріалами.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що хоча відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції і не містять моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спричинення ДТП, залишення місця вчинення ДТП та вживання після цього алкогольних напоїв, але в цілому відображають усі обставини, які мають значення для кваліфікації і повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124, ст.122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема ,підтверджують факт наслідків вчиненої ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, містять його пояснення щодо вживання після повернення додому алкогольного напою та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у здійсненні ДТП, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та вживання після цього алкогольних напоїв, чим було порушено вимоги п.2.10 «є», п.13.3 ПДР України при обставинах, встановлених постановою судді місцевого суду, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що судом при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч.4ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає,що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, тому підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук