Справа № 473/821/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"24" лютого 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря судового засідання Жирун Н.О.,

захисника Шоломона О.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу серії ЕПР1 номер №243129 від 10 лютого 2025 року, 11 січня 2025 року приблизно о 21:43 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по провулку Чехова в напрямку вулиці Лісової, в районі житлового будинку №71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено в закладі охорони здоров`я КП КНП «Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради у присутності лікаря ОСОБА_3 , з показчиком 1,21%, чим порушив вимоги вимоги п.2.9 а/ ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та повідомив, що 11 січня 2025 року в вечірній час доби, він в місті Вознесенську Миколаївської області, при керуванні транспортним засобом легковим автомобілем моделі «Mitsubishi Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у провулку Чехова в районі житлового будинку №71, потрапив в дорожньо транспортну пригоду, під час якої отримав тілесні ушкодження. Алкогольних напоїв він в той вечер не вживав, подальші події після дорожньо транспортної пригоди не пам`ятає, оскільки був госпіталізований до Вознесенської лікарні, де тривалий час проходив лікування.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст.252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Але, матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять достатніх доказів того, що протокол працівником поліції було складено відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні належні та допустимі докази, котрі необхідні для доведення в судовому засіданні вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при порушенні ним вимог п.2.9 А/ ПДР України.

Медичний огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням зазначених нормативних актів в тому числі порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП України не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок порушення та недотримання вимог Інструкції 1452/735.

Відповідно до даних відеофіксації щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимогп.2.9 а/ ПДР України, при керуванні транспортним засобом, які зафіксовані на DVD R дискі моделі «Verbatim», які досліджені в судовому засіданні встановено, що на даному носії електронної відео та аудіо інформації міститься відеофайл формату МР4 розміром 1495552 кБ з початком відеофіксації о 21:46:49 годин 11 січня 2025 року та закінченням о 22:01:49 годин 11 січня 2025 року. На даному відеофайлі не зафіксована інформація про те, що водій ОСОБА_1 проходив медичний огляд в закладі охорони здоров`я на предмет встановлення стану його алкогольного сп`яніння в медичному закладі, яким є КП КНП «Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради у присутності лікаря ОСОБА_3 , що не має підтверджень відеозапису.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, долучено не оригінал висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а його копія.

Дана копія висновку не містить інформації, на підставі яких даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керувала транспортним засобом, був встаовлений факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. /пункт перший висновку/.

Дана копія висновку не містить інформації, ким та коли /точний час/ водій ОСОБА_1 був направлений на медичний огляд, а також відсутня інформація , щодо назви, серії та номеру документа, що посвідчує особу, яка доставила обстежуваного водія ОСОБА_4 на медичний огляд до лікувального заклду. /пункти п`ятий та шостий/.

Крім того в судовому засіданні, встановлено, що в КП КНП «Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради лікар ОСОБА_3 ніколи не працювала.

За наведених обставин, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення вимог п.2.9 а/ ПДР України, а викладені в протоколі від 10 лютого 2025 року про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 номер №243129 інспектора СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області висновки - не відповідають фактичним обставинам справи.

Слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд як уже зазначалося дійшов до переконання, що дана справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

Водночас регламентований ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в суді і вичерпані можливості їх отримання, справа про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу в її діях адміністративного правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 номер №243129 від 10 лютого 2025 року, не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, у такому вигляді через його істотні недоліки не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь водія ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський