Справа № 645/3337/24
Провадження № 3/645/63/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Пастушенко К.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Овчаренка С.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, який працює водієм у АТ "Харківобленерго", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 457060 від 27.05.2024 року, ОСОБА_1 , 27.05.2024 року о 14 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Каденюка, буд. 13/9 керував транспортним засобом «Волга ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_2 , та після ДТП за його участю вживав алкогольні напої (горілку) до проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.10 «Є» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив суду, що зранку 27.05.2024 р. він зі своєю дружиною випив 300-350 г горілки. Потім вирішив перегнати своє авто у тінь. Підчас паркування зачепив автомобіль, що був припаркований рядом. Вийшов сусід - власник того автомобіля, та вони ним домовилися, що ОСОБА_1 відшкодує завдані збитки. Проте потім сусід викликав поліцію. По приїзду один із поліцейських підказав ОСОБА_1 , що треба підписати, і останній це підписав. ОСОБА_1 пояснив, що є юридично неграмотною людиною. Наголосив, що 27.05.2024 року приблизно о 14 год. 00 хв. керував своїм автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проте після вчинення ДТП алкогольні напої не вживав.

Захисник притягуваного ОСОБА_2 у судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що 27.05.2024 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знаходився вдома за адресою, м. Харків, вул. Каденюка, 13/9 і в живав спиртні напої, а саме горілку. Після чого ОСОБА_1 взяв ключі від автомобіля ГАЗ 24 і пішов цей автомобіль перепаркувати на інше місце. В процесі руху заднім ходом, він випадково скоїв зіткнення з автомобілем СУЗУКІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв. Після ДТП вийшов власник вказаного автомобіля і у них виник конфлікт. Після цієї пригоди власник автомобіля СУЗУКІ викликав на місце пригоди поліцію. Те, що нібито ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП не підтверджується матеріалами справи, а тільки спростовується. Те, що ОСОБА_1 після ДТП знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння дійсно підтверджується, проте за декілька хвилин прийти у такий стан до приїзду поліції неможливо. Скерований до суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 жодним чином не доводить вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення саме за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а навпаки спростовує існування в його діяннях події та складу інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим, справа підлягає закриттю. Також, з наданого до суду відеоматеріалу слідує, що відеофіксація самого правопорушення, якщо воно мало місце, здійснювалась не перманентно, а вибірково, що позбавляє об`єктивно оцінити як наявність факту правопорушення, так і правомірність та законність дій осіб, що його виявили та проводили процедуру фіксації правопорушення, у зв`язку з чим було грубе порушення працівниками поліції вимог Інструкції № 1026. Вказаний відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі. З відео, яке було надано поліцією, вбачається, що початок запису 27.05.24 року в 14:53:05, a кінець запису 27.05.24 року в 15:08:05. Відповідно до протоколу він складений 27.05.24 року о 15:25, а відповідно до відео - 27.05.24 року о 16:00:26 годин, тобто відео не співпадає з наданими доказами (протокол). Крім цього, у протоколі не зазначено назви і марки бодікамери (або відеорегістратора), за допомогою якого здійснювалося фіксування окремих обставин події шляхом створення відео-файлів: а також її (його) технічні характеристики та обліковий інвентарний номер. Також в протоколі не міститься i запису про те, що відеозапис технічно здійснює фіксування обставин події фрагментарно, відомості які є на відеозаписі мають суттєві розбіжності з протоколом та іншими доказами по справі, що вказує на нікчемність таких доказів по справі. До протоколу та матеріалів справи не додано сертифікату відповідності відеофіксуючого пристрою, про який зазначено у тексті протоколу. У протоколі не зазначені назви відеофайлів, які містяться в матеріалах справи. Також не зазначено спосіб їх долучення до протоколу (зокрема відсутні відомості про спосіб пакування та опечатування конверту з цифровим носієм відеодоказів: спосіб копіювання на цифровий носій інформації з першого джерела інформації, та тощо).

Також у судовому засіданні були допитані свідки.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. Вранці 27.05.2024 року, приблизно о 10:00 год. вона попросила чоловіка витрусити килими. Він випив горілки та пішов на вулицю їх трусити. Випив він більше 50 г горілки. Виходив він 2 рази. Коли вона вийшла на балкон, то побачила, що ОСОБА_1 «вдарив» чужий автомобіль. Пояснила, що коли він переганяв свій автомобіль, то вже був п`яний. Після скоєння ДТП її чоловік вже не вживав алкоголь, бо був дуже переляканий.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що приблизно о 13:00 (точного часу та дати події він не пам`ятає) почув звук удару, одразу вийшов на вулицю, де стояв припаркований його автомобіль. З`ясував, що сталося ДТП за участю його автомобіля та автомобіля ОСОБА_1 . ОСОБА_4 спілкувався із ОСОБА_1 одразу після ДТП, останній поводив себе неадекватно, від нього відчувався різкий запах алкоголю, було порушення мови та він не твердо стояв на ногах. Спочатку вони домовились, що ОСОБА_1 оплатить ремонт автомобіля ОСОБА_4 , проте ОСОБА_1 передумав, і ОСОБА_4 викликав поліцію. Вважає, що ОСОБА_1 підчас скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення учасників справи та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

За положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.10 «Є» ПДР України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частина перша цієї статті передбачає відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа яка керувала транспортним засобом, вживала після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 457060 від 27.05.2024 року, ОСОБА_1 , 27.05.2024 року о 14 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Каденюка, буд. 13/9 керував транспортним засобом «Волга ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_2 , та після ДТП за його участю, вживав алкогольні напої (горілку), до проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.10 «Є» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснювали, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої 27.05.2024 року вранці, до скоєння ОСОБА_1 ДТП.

Окрім того, свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_1 одразу після ДТП поводив себе неадекватно, від нього відчувався різкий запах алкоголю, в нього було порушення мови та він не твердо стояв на ногах.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється на вимогу співробітника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, аргументуючи відмову тим, що вживав алкоголь після того, як скоїв ДТП.

Суд зауважує, що сам факт визнання особою вини у вживанні алкоголю після ДТП під час складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17).

Таким чином, суд вважає, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Висновок про наявність ознак вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не ґрунтується фактично на матеріалах справи, як і іншими доказами не підтверджуються.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а тому зазначені доводи захисника, що відсутній склад адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу.

Враховуючи, що у діючому КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Інші доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Овчаренка С.М. не заслуговують на увагу та спростовані матеріалами справи.

Посилання захисника Овчаренка С.М. на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними. З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по сьогоднішній день, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо дій поліцейських. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Також, під час розгляду справи встановлено, що захисником Овчаренком С.М. не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає що до притягуваного підлягає застосуванню адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Згідно з обліковими даними ІПНП ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою за підписом інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

За положенням статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 4 ч. 1 ст. 213, ст.ст. 221, 256, 268, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 Овчаренка Сергія Миколайовича про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відмовити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Повну постанову складено 24.02.2025 р.

Суддя Г. С. Шевченко