Справа № 203/59/25
Провадження № 3/0203/270/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

24 лютого 2025 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 210610 від 01.01.2025 року ОСОБА_1 01.01.2025 о 21.20 в м.Дніпрі по вул.Степана Бандери, 19, ул.Кавалерійська, 12 керував транспортним засобом Ford Mondeo номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, що не реагують на світло, сповільненість ходи, мови. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав до суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обґрунтував клопотання безпідставністю причини зупинки, відсутністю доказів керування ним транспортним засобом.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч.1ст.130КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до рапорту (а.с.2) автомобіль Ford Mondeo номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію». В ході спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи доказів керування транспортним засобом не є слушними, оскільки спростовуються наявним відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, згідно з яким він повідомляв про керування транспортним засобом і про наявність в автомобілі особи, якій він може передати керування транспортним засобом для того, щоб доїхати до місця роботи.

Однак судом встановлені інші фактичні обставини справи, які зумовлюють закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З дослідженого відеозапису встановлено, що підставою для пред`явлення вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я стало те, що ОСОБА_1 вже проходив колись огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого був позитивний, та наявність відомостей про вилучення у нього наркотичних засобів у 2021 році, що заперечувалось водієм.

При цьому суд зазначає, що на 48 хвилині відеозапису поліцейські, перебуваючи в службовому автомобілі під час складання протоколу, розмірковували які саме ознаки наркотичного сп`яніння зазначити в протоколі, «учитывая то, что их никто не проверял» (мовою оригіналу).

Суд при оцінці наявних доказів надає перевагу саме відеозапису, оскільки протокол та рапорт складаються поліцейським, суб`єктом владних повноважень та без підтвердження іншими доказами не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, а таких доказів суду не надано.

Таким чином в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що у ОСОБА_1 фактично не було встановлено ознак наркотичного сп`яніння, передбачених законом, що могли б стати належною підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин, суд вважає, що вимога поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неправомірною.

Крім того, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення місцем вчинення правопорушення зазначено:м.Дніпро, вул.Степана Бандери, 19, ул.Кавалерійська, 12, тобто особою, яка склала протокол, не визначено конкретне місце вчинення правопорушення, яке є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а відсутність хоча б одного з елементів складу адміністративного правопорушення свідчить про відсутність складу правопорушення в цілому.

Разом з цим суд зазначає, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само, не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення мають суттєве значення, а його некоректність та неконкретність розглядається ЄСПЛ, як порушення особи права на захист.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є доведеною, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.221, п. 1 ст. 247, ст.ст.251, 277, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Ю.М. Черваньова