Справа № 692/137/25
Провадження № 3/692/111/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ки України, непрацюючої, РНОКПП: невідомо, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025773 від 07.01.2025, ОСОБА_1 07.01.2025 о 08:04 год. в АДРЕСА_2 , біля приміщення Драбівського райсуду, вчиняла психологічне домашнє насильство відносно співмешканця ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання 21.02.2025 ОСОБА_1 не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв, клопотань та інших звернень до суду не надсилала.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008 справа "Пономарьов проти України", сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 025773 від 07.01.2025 ОСОБА_1 була повідомлена, що розгляд справи відбудеться за викликом до суду, опію протоколу отримала.

Тому, враховуючи вказані обставини, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ № 025773 від 07.01.2025, ОСОБА_1 07.01.2025 о 08:04 год. в АДРЕСА_2 , біля приміщення Драбівського райсуду вчиняла психологічне домашнє насильство відносно співмешканця ОСОБА_2 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано вказаний протокол про адміністративне правопорушення, письмове пояснення ОСОБА_1 від 07.01.2025, копію письмового пояснення ОСОБА_2 від 07.01.2025, копію протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 028686 від 07.01.2025, довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області № 14292-2025 від 20.01.2025 та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , вона прибула до Драбівського районного суду у зв`язку з необхідністю участі у розгляді справи. До суду прибув також її співмешканець ОСОБА_2 , який почав висловлюватись до неї нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тому ОСОБА_1 викликала працівників поліції.

Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_2 відносно нього 07.01.2025 у Драбівському районному суді розглядалась справа по факту скоєння ним домашнього насильства відносно колишньої співмешканки ОСОБА_3 . Близько 08:10 год. до нього підійшла ОСОБА_3 , між ними відбулась розмова, під час якої ОСОБА_3 викликала поліцейських, оскільки їй здалося, що ОСОБА_2 її ображає.

Відповідно копії протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 028686 від 07.01.2025 він складений відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з вчиненням домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_1 , потерпілою вказана ОСОБА_3 .

Згідно довідки ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП не притягувалась.

Окрім того, до початку розгляду справи від потерпілого ОСОБА_2 надійшла письмова заява за вх. № 887/25-Вх від 21.02.2025 про розгляд справи без його участі, у якій ОСОБА_2 раніше надані письмові пояснення підтримав, зазначив, що з заявами щодо дій ОСОБА_1 до поліцейських не звертався, психологічне насильство відносно нього не здійснювалось, шкода його здоров`ю не завдавалась.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, основним безпосереднім об`єктом домашнього насильства є суспільні відносини щодо захисту здоров`я, як фізичного так і психологічного.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже основною ознакою домашнього насильства, як діяння, за яке передбачене покарання, є відносини, що склалися між особою, яка вчинила насильство, та особою, постраждалою від такого насильства, в результаті спільного побуту або спільного проживання і залежності постраждалої особи від особи, яка чинить щодо неї насильство.

В Законі також визначено, що запобігання домашньому насильству це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються

На підставі системного аналізу наведених в Законі визначень, суд переконаний, що для настання адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, раптової, що виникла за емоційним сплеском, сварки чи бійки між подружжям чи іншими особами, що разом проживають в рамках побутових відносин не достатньо.

Тобто, вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, суд має встановити наявність ознак т.зв. «аб`юзивних» стосунків, тобто взаємин, в яких одна людина (насильник, кривдник) шляхом насильства (фізичного, сексуального, психологічного чи економічного) порушує особисті кордони іншої (постраждалої або жертви) з метою придушення волі та підкорення. І за наявності ознак таких стосунків суд може вирішити питання про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення на підставі поданих доказів.

Крім того, диспозиція ст. 173-2 КУпАП визначає, що обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є настання наслідків у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відтак, обставина отримання потерпілим шкоди здоров`ю потерпілого підлягає доказуванню належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що фабулою правопорушення не визначено перелік дій на вчинення психологічного домашнього насильства, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Також фабула не містить жодних посилань на отримання потерпілим шкоди внаслідок вчинення протиправних дій відносно нього.

Матеріали справи не містять жодної інформації про підстави проведення перевірки (повідомлення, рапорт, заява, тощо), наслідком якої став протоколі серії ВАВ № 025773 від 07.01.2025.

Додані до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не містять жодних відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 будь-яких протиправних дій 07.01.2025 щодо ОСОБА_2 , натомість з вказаних пояснень вбачається, що саме ОСОБА_1 звернулась до органу поліції з повідомленням про вчинення відносно неї протиправних дій потерпілим.

Сам потерпілий у письмовій заяві від 21.02.2025 заперечив як факт звернення до поліції, так і факт вчинення відносно нього психологічного насильства та завдання шкоди його здоров`ю.

Окрім того, у вказаному протоколі інформація про свідків не вказана, як не вказано і про відсутність таких осіб.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 домашнього психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами, через що викладені обставини не можна розцінюватись як домашнє насильство. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , а той отримання такої шкоди прямо заперечив.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому їй діянні та наявності у її діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 173-2, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 10 днів.

Суддя Л.О. Левченко