Справа № 455/2963/24 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю. П.
Провадження № 33/811/93/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 грудня 2024 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 , 02.12.2024 о 19 годині 30 хвилин в приміщенні житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , що виразилося у формі нецензурних образ та погроз фізичною розправою, чим порушив п.п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашнього насильства» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На вказану постанову потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за неосудністю ОСОБА_2 .

В обгрунтування вказує, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, та такою що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що поведінка його сина викликана внаслідок його хвороби, а саме через встановлений діагноз шизофренію з дитинства, а тому вважає, що її син ОСОБА_2 не вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно неї.

Також зазначає, що вона не здійснювала 02.12.2024 виклик поліції і не надавала жодних пояснень відносно ОСОБА_2 , адже якби надавала пояснення, то би вказала про його діагноз.

Зауважує, що про призначення справи до розгляду їй нічого відомо не було, на поштову адресу від суду першої інстанції жодної кореспонденції не надходило, тому вона була позбавлена можливості надати докази про визнання сина недієздатним, а також докази про його інвалідність.

19 лютого 2025 року у судове засідання апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , потерпіла ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від таких не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст. 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 390821 від 13.12.2024, ОСОБА_2 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме те, що він 02.12.2024 о 19 годині 30 хвилин в приміщенні житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , під час чого виражався нецензурними словами та погрожував розправою, чим порушив п.п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашнього насильства» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Як вбачається з наведеного вище протоколу, в такому особою, яка його склала, не зазначені які наслідки настання, що є обов`язковою умовою згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Неналежне оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність конкретизації наведених вище даних, позбавило суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та прийняти законне рішення.

На переконання апеляційного суду, без усунення зазначених недоліків зробити однозначний висновок щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_2 не є можливим, відтак неповнота даних є істотною і апеляційний суд не наділений повноваженнями таку усунути.

За змістом ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

За наведених обставин, суд позбавлений можливості встановити об`єктивну істину у даній справі.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок судді є передчасним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як неповно з`ясовані та неналежно оформлені, - направленню до ВП № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області для приведення матеріалів протоколу у відповідність до вимог закону, що дало б можливість прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 грудня 2024 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернути до ВП № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області через Старосамбірський районний суд Львівської області для належного оформлення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук