Справа № 464/7941/24 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М. В.
Провадження № 33/811/174/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю, особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року,

встановив:

постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3(три) місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, 15 листопада 2024 року о 01 год 14 хв. по вул. Стрийська, 49 у м.Львові, керував автобусом марки «БАЗ А079» д.н.з. НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме тріщиною вітрового скла в зоні дії склоочисника, та відсутнім працездатним вогнегасником, чим порушив п.31.4 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження внаслідок поважності його пропуску; змінити постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року у частині позбавлення його права керування транспортним засобом на три місяці на адміністративний арешт.

В обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що справу розглянуто у його відсутність і апеляційну скаргу подав з моменту отримання копії постанови.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що правопорушення щодо тріщини лобового скла є правильно кваліфікованим, у чому він щиро кається. Проте наголошує, що у частині відсутності вогнегастика суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, оскільки відсутність вогнегасника не є технічною несправністю, як передбачено ч.1 ст.121 КУпАП, а є невідповідністю вимогам відповідних првил і стандартів. Просить не позбавляти його права керування транспортим засобом, оскільки він є водієм і перевезення пасажирів на малогабаритному автобусі, крім пенсії, допомагають йому заробити незначні кошти.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження знайшла підтвердження при апеляційному розгляді, відтак такий строк необхідно поновити.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Так, диспозиція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП є правильними, доводяться матеріалами справи, та отримали належну оцінку суддею місцевого суду з якою і погоджується апеляційний суд.

Апеляційні доводи у частині зміни призначеного адміністативного стягнення та застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, то такі не підлягають до задоволення, оскільки адміністративний арешт є найсуворішим заходом адміністративного стягнення, визначеним санкцією ч. 4 ст.121 КУпАП і не може бути застосований у межах цього провадження, оскільки погіршить становище ОСОБА_1 .

Разом з тим, аналізуючи доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням. У разі, коли суд дійде висновку про необхідність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, він повинен умотивувати своє рішення з посиланням у постанові на відповідні обставини.

Також, Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N 8 роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, при цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідками.

Вбачається, що малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , спричинено велику шкоду та завдано значних збитків державним, суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам, а тому, незважаючи на наявність формального складу порушення та беручи до уваги, те що ОСОБА_1 щиро розкаявся у відсутності вогнегасника, є особою песійного віку, а з приводу технічної несправності тріщини вітрового скла в зоні дії склоочисника апеляційному суду пояснив, що така тріщина у правому куті є невеликого розміру, і ОСОБА_1 вжив заходів для усунення цієї несправності замовив нове скло і очікує доставки, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 4 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого ним правопорушення, на підставі ст. 22 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі - закрити.

Застосування до ОСОБА_1 такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови Сихівського районного суду м.Львова від 13 січня 2025 року на підставі ст.22 КУпАП та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження та закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.