ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1354/24

Провадження № 33/820/70/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Жураківського В.А., захисника Сидорука Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави, 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 , 17 липня 2024 року о 00 год. 17 хв. в м. Красилів, по вул. Булаєнка, 18, в порушення вимог підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України, відповідно до якого «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», керував автомобілем марки «NISSAN KING CAB», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що його огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу мав обов`язково проводитися із складанням акту такого огляду, із зазначенням у ньому результатів огляду та засвідченням його згоди із такими результатами власноручним підписом. Переконує, що з результатом огляду 1,94 % проміле він не погодився, свою незгоду висловив працівникам поліції, що підтверджується відеозаписом. Зазначає, що акт огляду на місці зупинки транспортного засобу не складався і ним не підписувався. Тому, уважає, що відсутність його підпису в акті огляду є прямим доказом його незгоди із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Сидорука Д.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши докази, надані відділенням поліції № 4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 1, 94 % проміле.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 102443 від 17.07.2024 слідує, що 17 липня 2024 року о 00 год. 17 хв. в м. Красилів Хмельницької області, по вул. Булаєнка, 18, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «NISSAN KING CAB», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 29 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема даними:

- роздруківки приладу Драгер № 1964 від 17.07.2024, згідно з якою у ОСОБА_1 зафіксовано стан алкогольного сп`яніння із результатом 1,94% проміле;

- акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу позитивний 1,94 % проміле;

- розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 ;

- направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнин рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя до медичної установи КНП Красилівська БЛ, однак такий огляд не проводився.

Місцевим судом, в якості свідка, було допитано працівника ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 який зазначив, що 17 липня 2024 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без включених габаритних сигналів під час комендантської години, тому був зупинений. Під час розмови було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. Прилад показав значне перевищення допустимої дози. Водій спочатку не погодився, в зв`язку з чим йому було роз`яснено право пройти огляд в лікарні. В подальшому в процесі розмови водій був згідний із результатом приладу, тому був складений, в його присутності, протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 , яка була допитана судом першої інстанції пояснила, що 17 липня 2024 року їхала з своїм чоловіком додому. Перед тим, чоловік вживав алкогольні напої і не мав права сідати за кермо, однак потрібно було їхати. Під час руху були зупинені працівниками поліції, чоловік пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, з яким не погодився і просився в лікарню, але його не завезли.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

В процесі апеляційного розгляду було досліджено відеозапис, наданий поліцейськими, з якого вбачається, що автомобіль під керування ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням комендантської години. В процесі розмови з водієм ОСОБА_1 поліцейський вказує, що від нього відчутно запах алкоголю та запитує чи той вживав спиртні напої. ОСОБА_1 відповідає так. Пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 добровільно проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат - 1,94 проміле, з яким ОСОБА_1 першочергово погоджується, після чого висловлює незгоду щодо такого результату, проте в подальшому знову погоджується, і остаточно вказує, що «все влаштовує», від огляду в медичному закладі відмовляється. На далі на відео зафіксовано складання адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази є належними, допустимими, у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та спростовують твердження апелянта про незгоду його з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що він не підписував акт огляду, що прямо свідчить про його незгоду з результатами, що не береться апеляційним судом до уваги, оскільки вони не спростовують керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, факт вживання ним алкогольних напоїв до поїздки підтвердила його дружина ОСОБА_3 .

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Суд першої інстанції перевірив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення та прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, так як він розумів суть висунутого йому обвинувачення та здійснював захист від нього.

Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та захисником в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду апеляційної інстанції позиція ОСОБА_1 , свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відповідні твердження апеляційної скарги є способом його самозахисту.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша