Справа № 639/198/25
Провадження № 3/639/235/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Мілов Д. В., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201913 від 21.12.2024 водій ОСОБА_1 21.12.2024 о 14 год. 32 хв. у м. Харків, на вул. Москалівській, 242, керував транспортним засобом MAZDA 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що з 2022 року він є військовослужбовцем за мобілізацією. Останнім часом стан його здоров`я істотно погіршився і він неодноразово командуванням військової частини направлявся на стаціонарне лікування. З 12.12.2024 він був у м. Харкові на стаціонарному лікуванні в КНП «Міський клінічний шкірно-венерологічний диспансер №5» ХМР, яке проходив до 08.01.2025. 21.12.2024 ОСОБА_1 саме їхав до лікарні, де він мав отримати медичні препарати та відповідні лікувальні процедури. Коли ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, то повідомили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння й запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вважає, що саме його хворобливий стан та зовнішній вигляд працівники поліції прийняли за ознаки алкогольного сп`яніння. Разом із цим ОСОБА_1 одразу погодився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер». Працівники поліції сказали, що вони не мають зараз в наявності газоаналізатора, тому треба почекати, коли його привезе інший екіпаж поліції. ОСОБА_1 чекав коли привезуть «Драгер» тривалий час, однак його самопочуття погіршувалось і йому потрібно було їхати до лікарні, де він мав отримати медичні препарати та відповідні лікувальні процедури. Саме через це він відмовився далі чекати, коли інший екіпаж поліції привезе газоаналізатор «Драгер», а тим більше їхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки це зайняло б ще більше часу, а тому погодився на складення щодо нього адмінпротоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 долучив:

- копію довідки військової частини від 27.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 15.10.2022 по теперішній час;

- виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4458 КНП «Міський клінічний шкірно-венерологічний диспансер №5» ХМР, відповідно до якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце роботи: вч 4085; надходження в стаціонар 12.12.2024; виписка 08.01.2025: діагноз: поширений бляшечний псоріаз, прогресуюча стадія, змішана форма; оніхопсоріаз; псоріатичний артрит з ураженням суглобів, кистей, стоп;

- направлення начальником медичної частини та командиром військової частини НОМЕР_2 від 09.01.2025 та 09.01.2025 ОСОБА_1 на стаціонарне лікування.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та долучені матеріали, суд дійшов таких висновків.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Разом з тим, відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Суд дослідив матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201913 від 21.12.2024; довідку з облікової бази НАІС ДДАІ України щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії В; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.12.2024; рапорт інспектора УПП в Харківській області Дукача Е. від 21.12.2024; розписку ОСОБА_2 від 21.12.2024 та відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції з місця події від 21.12.2024, визнає їх належними та допустимими доказами.

В ході дослідження в якості доказу відеозапису з нагрудної камери працівника поліції з місця події від 21.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA 3, д.н.з. НОМЕР_1 та о 14 год. 31 хв. був зупинений працівниками поліції. О 14 год. 33 хв. працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест, на що ОСОБА_1 погоджується, а працівник поліції дає розпорядження, щоб інший екіпаж поліції привіз «Драгер», оскільки їх видають усього два на роту і саме в них наразі він відсутній. ОСОБА_1 тривалий час чекає коли привезутьгазоаналізатор Драгер, однак врешті відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та погоджується на складання адмінпротоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд вважає, що надані ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення узгоджуються з долученими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201913 від 21.12.2024 матеріалами, зокрема з відеозаписами нагрудної камери працівника поліції з місця події від 21.12.2024.

Також суд бере до уваги надані ОСОБА_1 у судовому засіданні на підтвердження своїх доводів:

- копію довідки військової частини від 27.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 15.10.2022 по теперішній час;

- копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4458 КНП «Міський клінічний шкірно-венерологічний диспансер №5» ХМР, відповідно до якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце роботи: вч 4085; надходження в стаціонар 12.12.2024; виписка 08.01.2025: діагноз: поширений бляшечний псоріаз, прогресуюча стадія, змішана форма; оніхопсоріаз; псоріатичний артрит з ураженням суглобів, кистей, стоп;

- копію направлень начальником медичної частини та командиром військової частини НОМЕР_2 від 09.01.2025 та 09.01.2025 ОСОБА_1 на стаціонарне лікування.

Аналізуючи наведені обставини, суд виходить з того, що згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Разом із цим, згідно з положеннями ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди його життю та здоров`ю, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, очікування якого не з вини ОСОБА_1 затримувалось на невизначений час.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова в Харківський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д. В. Мілов