КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року

справа № 759/22748/24

провадження № 33/824/1025/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Анфьорової Катерини Сергіївни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із постановою Святошинського суду м. Києва представником ОСОБА_1 - Анфьорова К.С.подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддею не було у повній мірі досліджено відео з нагрудних камер поліцейських, на якому він не відмовляється від проходження огляду. Звертає увагу, що на момент зупинки скаржника, останній знаходився при виконанні бойового завдання, тим самим цілком правомірно вимагав у співробітників поліції запрошення представників служби військового правопорядку. Відеозапис підтверджує, що жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, крім того поліцейські після завершення складання протоколу не відсторонили його від подальшого керування транспортним засобом, що підтверджує, що вони усвідомлювали про відсутність загрози в діях скаржника іншим учасникам дорожнього руху.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Анфьорова К.С.апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.10.2024 року о 00 год. 51хв. в м. Київ, по проспекту Берестейський (Перемоги), 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу Драгер та огляду в медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, і вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 10.10.2024, серія ЕПР1 № 147064;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2024, в якому зазначається, що водій до закладу охорони здоров`я не доставлявся;

- відеозаписом із нагрудної камери поліцейського від 10.10.2024.

З наявного відеозапису вбачається, що працівниками поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану сп`яніння за допомогою технічного пристрою на місці зупинки або в медичному закладі, проте останній повідомляє, що є військовослужбовцем, а поліцейські перешкоджають йому виконувати бойове завдання та відмовляється від проходження огляду.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи представника ОСОБА_1 - Анфьорової К.С. стосовно того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд на стан сп`яніння має проводитись не в порядку с. 266 КУпАП, а в порядку ст. 266-1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

У статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень. Відповідно до частини першої статті 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

В статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, отже військовослужбовці, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З наведених обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - захисника Анфьорової Катерини Сергіївни залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя