Справа № 298/67/25
Номер провадження 3/298/58/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі захисників ОСОБА_1 та адвоката Стасьо К.М., розглянувши матеріали справ, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с. Костринська Розтока, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого приймальником поїздів 5 розряду виробничого підрозділу «Служба роботи станцій» Ужгородського регіону регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1 та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145553 від 27.12.2024 26 грудня 2024 року близько 13 год. 25 хв. на околиці населеного пункту Великий Березний (територія Великоберезнянської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області) на відстані близько 5100 метрів до державного кордону України на напрямку 112 прикордонного знаку старшим офіцером (старшим оперуповноваженим) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_2 головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 був виявлений та затриманий гр. України ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з гр. України ОСОБА_3 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145548 від 24.12.2024 23 грудня 2024 року, близько 12 год. 00 хв. на околиці населеного пункту Забрідь (територія Великоберезнянської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги на відстані близько 1500 метрів до державного кордону України, на напрямку 89 прикордонного знаку, був виявлений та затриманий гр. України ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з гр. України ОСОБА_3 , які під час сприяння незаконному перетинанню державного кордону України гр. України ОСОБА_4 шляхом його безпосередньої доставки до державного кордону, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Держприкордонслужби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, а саме: законну, неодноразово повторену вимогу старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» припинити рух в сторону державного кордону проігнорував та вдався до втечі. Своїми діями порушив вимоги ч. 2 ст. 23, ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», п. 10 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ № 1147 від 27 липня 1998 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки зазначені справи стосуються однієї і тієї ж особи та одночасно розглядаються одним і тим же органом, такі слід об`єднати в одне провадження.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Захисники ОСОБА_1 адвокати Кузьма-Чепурнова К.І. та Стасьо К.М. в судовому засіданні вважали за можливе розглянути справу за його відсутності вказавши, що ОСОБА_1 обізнаний про час та місце судового розгляду, однак через зайнятість не зміг з`явитись у судове засідання. Проти розгляду справи за його відсутності не заперечують.

За таких обставин неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи.

При цьому за змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. ст. 204-1, 185-10 КУпАП, не є обов`язковою.

Відтак суддя вважає, що дану справу може бути розглянуто.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьма-Чепурнова К. обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, складених щодо ОСОБА_1 , заперечила. При цьому вказала, що ОСОБА_1 не мав наміру перетинати державний кордон України у незаконний спосіб. Вказує, що він є місцевим жителем, має стійкі соціальні зв`язки, за місцем роботи як військовозобов`язаний має бронювання, також має можливість вільно перетинати державний кордон України, оскільки працює на залізничній дорозі, де систематично здійснює закордонні поїздки. Крім того, просить звернути увагу, що ОСОБА_1 має позитивну характеристику, здобуває вищу освіту навчається в Рівненському інституті. Затримано ОСОБА_1 23.12.2024 в той час, коли він повертався з роботи додому. У момент затримання знаходився з ОСОБА_3 , який є його колегою по роботі, на дорозі біля автомобіля, при затриманні до жодних спроб втечі не вдавався, виконуючи при цьому всі розпорядження працівника прикордонної служби. Вказує, що 23.12.2024 ОСОБА_1 затримали за підозрою у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 332 КК України, та крім того стосовно нього 24.12.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП. Однак у зв`язку з тим, що відповідних доказів прикордонниками в ході затримання здобуто не було, стосовно нього 27.12.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, для того щоб мати підстави для продовження строку його затримання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Стасьо К.М. вказала, що згідно з довідками про проведення фільтраційно-перевірочних заходів, що містяться в матеріалах справ про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_1 вказав, що мав намір незаконно перетинати державний кордон України через побоювання за життя, у зв`язку з тим, що стосовно нього порушено кримінальну справу за ст. 332 КК України. Звертає увагу суду, що вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 будь-яких пояснень з приводу обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення не давав, оскільки відмовився надавати будь-які пояснення з цього приводу, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 145553 від 27.12.2024, де зазначено, що останній від надання письмових пояснень у справі відмовився. Стосовно обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, складеного щодо ОСОБА_1 . ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_1 жодної вимоги не ігнорував, до втечі не вдавався, у момент затримання він мав при собі відповідні документи, які надав працівнику ДПС України. Також звернула увагу, що ОСОБА_1 є місцевим жителем, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не є конфліктною особою та не мав жодних мотивів для того, щоб не виконувати законну вимогу уповноваженої особи прикордонної служби. При цьому звертає увагу, що гр. ОСОБА_4 затриманий за 200 метрів від державного кордону, в той час як ОСОБА_1 затриманий згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП щодо ньогго, під час безпосередньої доставки ОСОБА_4 до державного кордону за 1500 метрів до державного кордону.

На підтвердження вказаних обставин захисниками надано ряд доказів, копії яких долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисників ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, об`єктивно оцінивши докази по справах, суддя встановила таке.

Згідно зі ст.ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи були вчинені адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , чи винуватий він у вчиненні таких та чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованих йому адміністративних правопорушень покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145553 від 27.12.2024 ОСОБА_1 інкриміновано спробу 26.12.2024 незаконного перетинання державного кордону України в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку у складі групи осіб і такі його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145548 від 24.12.2024 ОСОБА_1 інкриміновано невиконання спільно з гр. ОСОБА_3 23.12.2024 законної, неодноразово повтореної вимоги старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» припинити рух в сторону державного кордону та втечу і такі його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

В положеннях ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про виявлення та затримання ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску, без зазначення, в чому саме виразились його дії щодо вчинення такої спроби, є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 26.12.2024; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 26.12.2024, згідно з яким у нього виявлено, зокрема, паспорт громадянина України, посвідчення, кошти у сумі 240 грн.; копію паспорту громадянина України; протокол про адміністративне затримання від 26.12.2024 гр. ОСОБА_3 ; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів від 26.12.2024 з додатком.

Аналіз доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон. Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото чи відео фіксації факту вчинення ним правопорушення чи інших беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 .

При цьому суддя враховує пояснення захисників Ворожильника В.В., надані ними в судовому засіданні, а також ті, що долучені до матеріалів справи, а також ту обставину, що ОСОБА_1 затриманий на території Ужгородського району у світлий час доби, на значній відстані від державного кордону, те, що він є місцевим жителем, за місцем роботи як військовозобов`язаний має бронювання до 27.04.2025, що підтверджується витягом з Наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, працює на залізничній дорозі, має можливість регулярно здійснювати та здійснює перетин державного кордону України у законний спосіб. Також відповідними доказами повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 29.12.2024 та протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 29.12.2024, підтверджуються пояснення захисника про те, що стосовно ОСОБА_1 порушено справу про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України. Крім того, графіком виходу на роботу працівників пункту передачі вагонів станції Ужгород на грудень 2024 року підтверджуються пояснення захисника Ворожильника В.В. про те, що останній у момент його затримання 23.12.2024 прямував з роботи додому.

При цьому, як свідчить протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 26.12.2024 щодо ОСОБА_1 , у нього не виявлено речей чи документів, які б свідчили про його намір незаконно перетнути державний кордон України.

Обставини, викладені в довідці про проведення фільтраційно-перевірочних заходів, стосовно того, що ОСОБА_1 зізнався, що мав намір незаконно перетнути державний кордон України, суддя, оцінює критично з огляду на ту обставину, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підписаним ним власноручно, останній від надання пояснень відмовився.

Також суддя критично оцінює такі докази як протоколи про адміністративне затримання та довідку про проведення фільтраційно-перевірочних заходів, з огляду на ту обставину, що такі складено самими працівниками ДПС України, відтак не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

В положеннях ч. 2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну ввідповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у відкритій відмові виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 23.12.2024; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.12.2024, згідно з яким у нього виявлено, зокрема, паспорт громадянина України, посвідчення, кошти у сумі 240 грн.; копію паспорту громадянина України; протокол про адміністративне затримання від 23.12.2024 гр. ОСОБА_3 ; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів від 23.12.2024 з додатком.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Жодних об`єктивних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого в ч. 2 ст. 185-10 КУпАП матеріали адміністративної справи не містять.

Так, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника прикордонної державної служби при виконанні ним службових обов`язків.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 у справі №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

При цьому суддя враховує пояснення, надані захисниками ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, зокрема, покази свідків, фото чи відео зйомки, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно не виконував законну вимогу працівника прикордонної служби.

Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, з яких вбачається, яка саме службова особа ДПС виконувала обов`язки під час затримання ОСОБА_1 , а також якими б підтверджувався факт виконання певною особою ДПС України у вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення місці і часі службових обов`язків.

Водночас суддею критично оцінюються такі докази як протоколи про адміністративне затримання та довідки про проведення фільтраційно-перевірочних заходів, оскільки такі складені самими працівниками ДПС України, а отже, не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі.

Також суддею враховуються пояснення захисників Ворожильника В.В., надані ними в судовому засіданні, а також письмові пояснення, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та підтверджені відповідними доказами, а саме те, що ОСОБА_1 є місцевим жителем, затриманий у світлий час доби у момент, коли повертався з роботи додому спільно зі своїм колегою ОСОБА_3 , що він має сім`ю, постійне місце роботи та проживання, за якими характеризується позитивно, те, що має можливість перетинати державний кордон України у законний спосіб, до адміністративної чи будь-якої іншої відповідальності жодного разу не притягався, 23.12.20204 саме повертався з роботи з закордонної поїздки.

Вказані обставини підтверджуються копією характеристики, з місця роботи та за місцем проживання, довідкою про склад сім`ї ОСОБА_1 , копією свідоцтва про шлюб.

При цьому суддя констатує, що із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно з пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зважаючи на наведене, суддя позбавлена можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу вказаних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 298/67/25 (провадження № 3/298/58/25) та про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 298/93/25 (провадження № 3/298/84/25) об`єднати в одне провадження.

Присвоїти об`єднаній справі про адміністративні правопорушення № 298/67/25 (провадження № 3/298/58/25).

Справу про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 та за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.