П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 селище Оржиця

Суддя Оржицького районного суду Полтавської області Попадюк С.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16.08.2024 року о 13 год. 40 хв. в с. Тарасівка, Лубенського району Полтавської області, а/д с. Тарасівка- паром 1 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шевроле Нива, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на службову бодікамеру kammpro k9a, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив. Свою відмову пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння пояснив тим, що він не керував транспортним засобом у стані сп`яніння, тому вважав, що не повинен проходити такий огляд.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Симоненком Т.В через канцелярію суду 04.11.2024 надано письмові заперечення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності від 04.11.2024. У вказаних запереченнях зокрема зазначено, що ОСОБА_1 категорично заперечує як сам факт керування ним транспортним засобом, що вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, так і факт свого перебування в стані алкогольного спяніння, відтак в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх заперечень адвокат Симоненко Т.В. покликається на порушення вимоги про безперервність відеофіксації моменту/факту адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим вважає, що записи з відеореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер працівників поліції, які не є безперервними, постійно перериваються та не містять чіткої вказівки на час та дату зйомки не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі. Також в запереченнях адвокат Симоненко Т.В зазначає, що за вмістом відеозаписів, які додані до протоколу про адміністративні правопорушення, окремі відеозаписи не можуть бути визнані належними доказами, оскільки підтверджують обставини, що не належать до предмету доказування у даній справі, а інші підтверджують факт заперечення ОСОБА_1 керування ним транспортним засобом.

В судовому засіданні 11.02.2025 захисник Симоненко Т.В. підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях. Заяв чи клопотань суду не надав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчинені при вище викладених обставинах, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені суддею з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №296103 від 16.08.2024, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 , як водій, керуючи транспортним засобом Шевроле Нива, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився;

- направленням водія транспортного засобу для проведення медичного огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння від 16.08.2024, в якому вказано виявлені уповноваженою особою патрульної служби у водія ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння обличчя;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, щодо обставин вчинення даного адміністративного правопорушення;

- відеозаписом з службового відеореєстратора, закріпленого у службовому автомобілі працівників поліції;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2846080 від 16.08.2024 згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи захисника Симоненка Т.В на підтвердження відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, викладені у письмових запереченнях, відхиляються судом, з огляду на таке.

Щодо порушення вимоги про безперервність відеофіксації моменту/факту адміністративного правопорушення.

Суддя вважає такі доводи захисника неспроможними. Так відеозаписи, які долучені в якості доказу до протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 мають певні ознаки безперервності, однак такий факт не має суттєвого впливу на встановлення суддею фактичних обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Окрім того, фіксування процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння під час якої ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, за допомогою бодікамери поліцейського, як вбачається з досліджених суддею відеозаписів, здійснювалося безперервно.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, однак, сам протокол містить посилання про роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності її прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП

Судом з наданих відеоматеріалів не встановлено порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Поліцейським відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано з використанням технічних засобів відеозапису, який долучений до справи.

Отже, поліцейським дотримано правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку оформлення його проходження.

Сам протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України уповноваженою на те особою. Фактичні обставини правопорушення конкретизовано, викладено вірно і в правильній формі, вказано всю необхідну інформацію. Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Щодо вмісту відеозаписів.

Суд частково погоджується із доводами захисника Симоненка Т.В., про те, що окремі відеозаписи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, або не містять інформації, що підтверджує наявність, у зв`язку з чим не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Разом з тим, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який буксирувався, а в подальшому відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку підтверджується іншими доказами у справі.

Так, наведені в протоколі обставини об`єктивно підтверджуються даними інших відеозаписів, записаних на технічному носію інформації, з аналізу яких установлено, що одразу ж після зупинки транспортного засобу, який буксирувався, з нього вийшов ОСОБА_1 (28с.-36с. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції).

У подальшому ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі. При цьому, поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (14год.03хв.30с.- 14год.03хв.37с. відеозапису) та вимоги поліції були саме щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в названому вище порядку, про що працівником поліції чітко й багаторазово повідомлялося ОСОБА_1 .

У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови від проходження цього огляду не впливають на необхідність кваліфікації дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд наголошує, що відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови

Щодо заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Приписами абз. 3 п. 27 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України встановлено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

При цьому згідно з абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виконував функцію водія транспортного засобу Шевроле Нива, який буксирувався службовим автомобілем працівників поліції (28с.-36с. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції). Вказані обставин також підтверджуються і тим, що сам ОСОБА_1 під час оформлення протоколу про адміністративні правопорушення наполягав на включенні інформації про буксирування в протокол. Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, в розмові з поліцейськими, ОСОБА_1 неодноразово про це говорив (14год. 04хв. 24с. відеозапису), (14год. 15хв. 24с. - 14год. 15хв. 46с. відеозапису), (14год. 16хв. 24с. - 14год. 16хв. 35с. відеозапису).

Окрім того, опитаний в судовому засіданні в якості свідка сержант поліції ОСОБА_2 надав пояснення, що ОСОБА_1 звертався до працівників поліції з проханням допомогти завести його автомобіль. Після чого працівниками поліції за допомогою службового автомобіля відбулося буксирування транспортного засобу Шевроле Нива, яким керував ОСОБА_1 . Надалі після завершення буксирування, працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено ОСОБА_1 та запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.

При цьому суддя зазначає, що дослідженими відеозаписами не підтверджується як факт перебування будь-якої іншої, аніж ОСОБА_1 , особи на місці водія так і факт наявності в транспортному засобі Шевроле Нива, який буксирувався, інших осіб з моменту зупинки зазначеного транспортного засобу і до моменту повідомлення ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_3 , викладені у письмових запереченнях, не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суддя бере до уваги наявну у матеріалах справи написану власноруч заяву ОСОБА_1 від 08.10.2024, у якій ОСОБА_1 свою вину визнає, щиро розкаюється.

Тому, подальше заперечення ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Симоненком Т.В. в судових засіданнях факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, суд розцінює як намір уникнути відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Відтак, суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, не надано, тому вищевикладені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху та є грубим порушенням порядку керування транспортним засобом, особу правопорушника, ступінь його вини та свідоме ігнорування особою-порушником норм Правил дорожнього руху, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи дану норму законодавства та виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 8, 23, 24, 3334, 40-1, 247, 251, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач: ГУК Полтав. Обл. /Полтавська /21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку (IBAN): UA0016001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету - Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача (IBAN) - UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Оригінал платіжного документу подається до суду.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 13.02.2025.

Суддя Попадюк С.С.