Справа № 127/2515/25
Провадження № 3/127/549/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 21.01.2025 о 05.09 год по вул. Театральна, 21 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи тролейбусом марки ЗІУ-9, д.н. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на перешкоду електроопору, що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу та іншого майна.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала і суду пояснила, що в тролейбуса не працювали гальма, тому з метою попередження втрати керування тролейбусом перед виїздом на міст вона була змушена скерувати його в електроопору. Перед виїздом на маршрут вона здійснювала перевірку справності гальмівної системи на спеціальному майданчику, однак у подальшому в зв`язку з погодними умовами гальма замерзли.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Зі змісту пункту 12.1 ПДР випливає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення надані письмові пояснення ОСОБА_1 , схема ДТП, на якій зафіксоване розташування транспортних засобів та виявлені у них пошкодження.

Заперечуючи свою причетність до вчинення правопорушення, ОСОБА_1 надала суду акт проведення технічного обстеження тролейбуса ЗІУ-9 № 333 (далі Акт). Зі змісту цього акта випливає, що причиною відмови гальмівної системи могли бути відсутність повітря в одному з контурів пневмосистеми, спричинене погодними умовами, що призвело до замерзання клапана подвійного захисту, та неуважність водійки, яка не впевнилась у наявності повітря в контурах пневмосистеми перед виїздом на маршрут.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 у частині того, що вона виконала усі вимоги перед виїздом на маршрут, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з пунктом 6.7.3 Правил користування міським автомобільним та електричним транспортом загального користування у місті Вінниці та населених пунктах, що входять до Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, затвердженої рішенням Вінницької міської ради від 07.07.2023 за № 1735 (далі Правила), водії під час роботи на Маршруті (Лінії) зобов`язані, зокрема, перевіряти технічний та санітарний стан Транспортного засобу перед початком та в процесі роботи на відповідність вимогам законодавства України.

Доказів, які б свідчили про недотримання вимог цього пункту Правил, надані суду матеріали не містять. Натомість наданий особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, Акт містить посилання на дві можливих причини виходу з ладу гальмівної системи.

Зі змісту пункту 6.3 Правил випливає, що у разі загрози безпеці руху працівники Перевізників зобов`язані здійснити термінові заходи щодо зниження швидкості руху або зупинки Транспортного засобу.

За результатами судового розгляду суд встановив, що ОСОБА_1 виконала вимоги зазначеного пункту, оскільки, виявивши несправність гальмівної системи керованого нею тролейбуса, вжила заходів до його примусового зупинення шляхом наїзду на перешкоду.

Відповідно до статті 18 КпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, наданими суду доказами у їх сукупності не були спростовані твердження ОСОБА_1 про те, що вона виконала вимоги Правил перед здійсненням виїзду та лінію, також не спростовані її твердження про відсутність в її діях порушень вимог ПДР. Відповідно, суд вважає, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджені не були.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, а отже і не підтверджена її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: