ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/236/25 Справа № 206/4685/24 Суддя у 1-й інстанції - Прінь І. П. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Королькова М.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №117663 від 25.08.2024 встановлено, що 25 серпня 2024 року о 17-29 год. в м. Дніпро, на перехресті вул. Марії Приймаченко та вул. Електрична в м. Дніпро, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault megane,д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з електроопорою, в результаті чого автомобіль та електроопора отримала механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що за передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 816266, згідно із яким, 25 серпня 2024 року о 17-29 год. в м. Дніпро, Самарський р-н, вул. Марії Приймаченко, 83, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault megane, державний номер НОМЕР_1 , скоїв ДТП з електроопорою, після чого місце ДТП залишив, чим порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Також, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 117689, згідно із яким 25серпня 2024 року о 19-18 год. в м. Дніпро, на вул. Марії Приймаченко, 83, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault megane державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, Водій відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та від огляду в медичному закладі КП ОМПЦЛЗ ДОР, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Корольков М.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Разом з апеляційною скаргою, адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки її ухвалено з грубим порушенням прав ОСОБА_1 .

Зауважив, що судом не було враховано особу ОСОБА_1 , який є волонтером, офіційно працює, є переселенцем та з території Донецької , Луганської областей вивозить людей, тварин, поранених осіб. Має позитивні характеристики.

Зазначив, що ОСОБА_1 не визнає своєї провини, не вживає алкогольні напої за кермом.

Адвокат зазначив, що під час складання протоколів, ОСОБА_1 не був допитаний працівниками поліції, не ознайомлений з пред`явленим йому звинуваченням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні, не заперечував розглядати справу без участі його захисника Королькова М.В.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи апелянта слушними. На думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №117663 від 25.08.2024; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 816266; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 117689; рапорт; схему місця ДТП; відеозапис.

Надані докази були досліджені апеляційним судом.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 117689, згідно із яким 25 серпня 2024 року о 19-18 год. в м. Дніпро, на вул. Марії Приймаченко, 83, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault megane державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Водій відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та від огляду в медичному закладі КП ОМПЦЛЗ ДОР, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З рапорту інспектора взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Хабло С. встановлено, що екіпаж поліції 25.08.2024 о 17-29 год. отримав повідомлення виклик «ДТП з потерпілими» Повідомлення про ДТП було здійснено заявницею ОСОБА_2 з її телефону. Неподалік від місця ДТП, на вул. Марії Приймаченко,140, було виявлено автомобіль Renault megane, державний номер НОМЕР_1 , який був пошкоджений та його водія ОСОБА_1 . Обстеживши місце ДТП за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Приймаченко,83, було складено схему місця ДТП. В процесі спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП або в медичному закладі водій відмовився.

Вказані у рапорті обставини також підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом фіксації події правопорушення з камери поліцейського №270229.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожього руху.

З дослідженого відеозапису події з камери № 270229, судом встановлено, що в процесі спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Складено направлення на огляд водія транспортного засобу, до якого занесено запис про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Поліцейським було запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом продуття алкотестеру «Драгер» на місці зупинки або проходження огляду в медичному закладі. Однак водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що не заперечується і самим водієм.

Крім того, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №117663 від 25.08.2024 встановлено, що 25 серпня 2024 року о 17-29 год. в м. Дніпро, на перехресті вул. Марії Приймаченко та вул. Електрична в м. Дніпро, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault megane,д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з електроопорою, в результаті чого автомобіль та електроопора отримала механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що за передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 816266, складеного відносно ОСОБА_1 , згідно із яким, 25 серпня 2024 року о 17-29 год. в м. Дніпро, Самарський р-н, вул. Марії Приймаченко, 83, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renaultmegane, державний номер НОМЕР_1 , скоїв ДТП з електроопорою, після чого місце ДТП залишив, чим порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Зі схеми місця ДТП встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті вул. Електрична та вул. Марії Приймаченко (в районі будинку №83) в Самарському районі м. Дніпра. Внаслідок ДТП були пошкодженні електроопора та автомобіль Renaultmegane, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Водій ОСОБА_1 не заперечує факту зіткнення автомобіля Renault megane, державний номер НОМЕР_1 , під його керуванням з електроопрою, а також того факту що він покинув місце ДТП та не повідомив про ДТП працівників поліції.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно із п. 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 1.10 ПДР, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу;

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Таким чином, судом встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ст. 122-4 КУпАП, а тому доводи сторони захисту про відсутність події та складу адміністративного правопорушення і про необхідність закриття провадження у справі є безпідставними.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою суду першої інстанції, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки такі порушення у даній справі йому не інкримінувалися та, на переконання апеляційного суду, такі доводи апелянта спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП, є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката Королькова Миколи Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, - задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Королькова Миколи Володимировича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко