№522/1069/25, 3/522/1114/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше притягався до адміністративної відповідальності:

-згідно до постанови від 25.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3724106 за ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу у розмірі 3400 грн.,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, вчинивши повторно протягом року адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП за наступних обставин:

13.01.2025 року приблизно о 15 годині 20 хвилині ОСОБА_1 керував транспортним засобом «W5030Q», рухаючись по вулиці Cадовій, біля будинку №19 не маючи права керування транспортними засобами.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1«а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

ОСОБА_1 у судове засідання на 10 годину 30 хвилин 13.02.2025 року не з`явився, про явку до судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому судової повістки про виклик до суду, а також виставленням інформації на сайті Приморського районного суду м. Одеси.

ОСОБА_1 звернувся до суду до початку судового засідання із письмовою заявою, у якій просив розглядати справу за його відсутності, та визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 N?220045 від 13.01.2025 року,

- Відеозаписами долученими до матеріалів адміністративної справи.

Згідно до санкції ч.5 ст.126 КУпАП передбачено додаткове покарання у вигляді вилучення транспортного засобу чи без такого.

Згідно до вище указаного протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб «W5030Q» не перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .

На підставі вище зазначеного, враховуючи характер адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, інші обставини адміністративної справи, суд вважає необхідним, та достатнім застосування адміністративного стягнення згідно із санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21.02.1984, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі зазначеного, суд застосовує аналогію права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно довідки старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області ДПП Бойка М. із інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (Справа № 702/301/20, Провадження № 51-944 кмо 23) встановлено, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту (ст. 286 КК України) або в цьому ж порушенні, вчиненому в стані сп`яніння (ст. 286-1 КК України), незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Враховуючи вимоги ст.23 КУпАП для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, суд вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафа та позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, так як він раніше притягався до адміністративної відповідальності, та без оплатного вилучення транспортного засобу, у зв`язку із тим, що вище зазначений транспортний засіб не перебуває у його приватній власності.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, п. 1 ч.1 ст.284 КУпАП, судя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафа у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 /сорок тисяч вісімсот/ грн. на користь держави України, та позбавити його права керування транспортними засобами на строк 7 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 копна користь держави України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Гаєва Л.В.