ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/154/25 Теслікова І.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2024 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605, 60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови судді.

Зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено упереджено, без повного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, прийнято до уваги лише відомості, які вказують на його винуватість, та не прийнято до уваги відомості про порушення поліцейськими процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу на складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення в порушення вимог частини 2 статті 254 КУпАП, саме 10.09.2024, та не внесення до вказаного протоколу відомостей про свідка ОСОБА_2 , який перебував на місці події.

Вважає, що не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення переліку додатків свідчить про порушення поліцейськими порядку оформлення адміністративного матеріалу, як наслідок суддя повинен був виконати вимоги статті 278 КУпАП.

Щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 посилається на недотримання вимог статей 265-1, 266, а саме не проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, не вилучення посвідчення водія та не відсторонення від керування транспортним після складання протоколу.

Вважає, що проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо в закладі охорони здоров`я, не ознайомлення його зі складеним лікарем висновком та не вручення його примірника, свідчить про проведення такого огляду з істотним порушенням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», положень КУпАП, та тягне за собою його недійсність.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, пояснив, що 30.08.2024 він отримав дзвінок про пожежу на центральному ринку м. Ізюм, оскільки на той час відбувалися масштабні пожежі лісів навколо м. Ізюм та неможливість викликати пожежників, він прийняв рішення поїхати на місце події тушити пожежу. Вважав, що вжиття близько 240 мл сухого вина не викликає стану алкогольного сп`яніння, оцінивши свій стан, був упевнений у своїй тверезості.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, що підтверджено зібраними у справі доказами.

З таким висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 30.08.2024 року о 20:03 год. в м. Ізюм, Харківської області по вул. Захисників України, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря № 231 від 30.08.2024.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 231 від 30.08.2024, складеного лікарем КНП ІМР «ЦМЛ Піщанської Богоматері», водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 786604 від 10.09.2024 за порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставин адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими порядку огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та не проведення такого огляду за допомогою газоаналізатору не спростовую висновків судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що на пропозицію поліцейського, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Питання щодо забезпечення екіпажу поліцей газоаналізатором не відноситься до компетенції суду.

Доводи апеляційної скарги щодо невнесення до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей про свідка, є безпідставними, з огляду на те, що ОСОБА_2 безпосередньо поліцейськими не опитувався, пояснень не надавав.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським вимог частини 2 статті 254 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи відомостей, 30.08.2024 у ОСОБА_1 відібрано кров для проведення токсилогічного дослідження.

Апеляційний суд зауважує, що проведення лабораторного дослідження на визначення етанолу в крові потребує певний час, і лише після отримання поліцейським висновку лікаря, яким підтверджено перебування водія в стані сп`яніння, у поліцейського виникають підстави та обов`язок на складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про недійсність проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких адміністративне затримання, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, у разі незгоди ОСОБА_3 з процедурою або результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного лікарем, він мав право оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З цією метою, пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції гарантовано збереження зразків біологічного середовища протягом 90 днів, які відібрані для лабораторного дослідження.

Щодо пояснень ОСОБА_1 про його дії, які були виконані в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Сам факт виникнення пожежі та прийняття рішення ОСОБА_1 прямувати на місце загорання, заслуговують на повагу, але є такими, що не свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, 30.08.2024 у стані крайньої необхідності.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2024 та закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 25, 33, 130, 245, 251, 252, 256, 266, 268, 267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна