Справа № 138/397/25
Провадження №:3/138/196/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого суді Ясінського Ю.А., за участю секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Заболотної Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця, тел. НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 332666 від 04.02.2024 ОСОБА_1 обвинувачується в тому04.02.2025 о 13 год. 00 хв. на напрямку «н.п. Могилів-Подільський (Україна) н.п. Отач (Республіка Молдова)» в районі прикордонного знаку № 0126 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України вплав через річку Дністер поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 04.02.2025 їхав з дружиною та сином у м. Вінниця для лікування сина через м. Могилів-Подільський, оскільки дорога через смт. Вендичани значно краща. В м. Могилів-Подільському вони заїхали на авторинок біля 10 год. 30 хв. 11 год. 00 хв., де до нього підбігли прикордонники, які перевіривши документи, забрали телефон, силою посадили його в цивільний автомобіль марки «БМВ Х5» та відвезли до прикордонного загону, не слухаючи, що він везе дитину у лікарню. Дружина і син все бачили, оскільки сиділи в машині. В прикордонному загоні задавали питання про те, кому саме ОСОБА_1 давав грошові кошти за незаконний перетин кордону, однак останній категорично заперечував такі підозри. Зазначив, що перебуває на обліку як обмежено придатний, в розшуку не був. Права йому роз`яснили, протримали 4 години та склали протокол, а потім відвезли в ТЦК, звідки відпустили аж наступного дня після проходження ВЛК. Дружина з сином поїхали в Вінницю, де сина прооперували 04.02.2025.

Свідок ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні його поясненням. Зазначила, що чоловік не мав наміру перетинати незаконно кордон, при собі мав паспорт громадянина України і грошові кошти у сумі 700 гривень. Син був прооперований в Вінниці того ж дня, про що свідок надала підтверджуючі медичні документи.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 04.02.2025 біля авторинку зустріла сім`ю ОСОБА_4 та підійшла до них. Розмовляла з дружиною, а ОСОБА_5 розмовляв з чоловіками у військовій формі, які згодом посадили його в цивільний автомобіль марки «БМВ Х5» і кудись повезли. Про що саме спілкувався ОСОБА_1 з військовими не чула.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, надано та досліджено в судовому засіданні: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 332666 від 04.02.2025; два рапорти працівників прикордонної служби; акт ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Дослідивши зміст протоколу з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи перетинав або чи вчиняв ОСОБА_1 спробу, тобто активні дії для перетину державного кордону України у незаконний спосіб, в чому виразилась така спроба.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 332666 від 04.02.2025 ОСОБА_1 04.02.2025 о 13 год. 00 хв. на напрямку «н.п. Могилів-Подільський (Україна) н.п. Отач (Республіка Молдова)» в районі прикордонного знаку № 0126 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України вплав через річку Дністер поза встановленими пунктами пропуску.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-які об`єктивні відомості, що вказували б на те, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон з України вплав через річку Дністер поза встановленими пунктами пропуску. Яким чином він здійснював таку спробу, за допомогою яких засобів в протоколі та долучених до нього документах не зазначено. Більше того у ОСОБА_1 не було знайдено жодних допоміжних засобів, які він міг би використати для незаконного перетину державного кордону вплав через річку. Рапорти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як єдині документи, що стали підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 , містять не підтверджені жодними доказами того, що останній 04.02.2025 був виявлений в районі прикордонного знаку № 0126, де ніби-то мав спробу незаконного перетину кордону, перед цим три дні перебував в готелі «Робін Бобін», а також домовлявся з кимось про безперешкодне переправлення через кордон за 10000 доларів США. Також, сам ОСОБА_1 та свідки захисту вказали, що дана подія мала місце біля авторинку, а не в районі прикордонного знаку № 0126.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 332666 від 04.02.2025, за відсутності інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не є належним та достатнім доказом у справі.

Частина 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплює принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Докази, додані до протоколу і досліджені в судовому засіданні, не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та навіть не свідчать про намір останнього скоїти адміністративне правопорушення.

Таким чином, надані суду та досліджені докази не доводять «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю. А. Ясінський