ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2024 року місто Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Питель-Тьолушкіна В.Л. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 51 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2024 о 20 год. 48 хв., ОСОБА_1 перебуваючи в магазині «Фора» по вул. Івана Мазепи, 6 в м. Фастів Київської області, таємно викрав з цього магазину продукти харчування, загальною вартістю 850 грн. 52 коп. без ПДВ.

ОСОБА_1 під час судового розгляду вину у вчиненні правопорушення визнав та повідомив, що 07.05.2024 близько 20 год. 50 хв., він перебував в магазині «Фора» по вул. Івана Мазепи, 6 в м. Фастів Київської області, звідки викрав продукти харчування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла такого висновку.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, 18.07.2024 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, відповідно до якого у статтю 51 КУпАП. Вказаний закон набрав чинності 09.08.2024.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України № 3886-ІХ) передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 650767 від 27.01.2025, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 51 КУпАП, а адміністративне правопорушення, було вчинено 07.05.2024.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції яка діяла станом на день вичнення правопорушення 07.05.2024) передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, що тягне за собою накладення штрафу від десяти до тридцяти неподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Враховуючи викладене та з огляду на той факт, що адміністративне правопорушення згідно вказаного протоколу, було вчинено ОСОБА_1 07.05.2024, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, особа в даному випадку підлягає відповідальності саме за ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції, що діяла під час і за місцем вчинення правопорушення (07.05.2024).

При цьому, кваліфікація дій ОСОБА_1 саме за ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції станом на 07.05.2024) покращує його становище.

Слід також зауважити, що матеріали справи містять постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2024, зі змісту якої вбачається, що на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 вчинив дрібне викрадення чужого майна 22.05.2024, тобто вже після 07.05.2024, а тому в даному випадку в його діях не вбачається ознак повторності.

Проте, КУпАП не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, тобто, норми закону, що регламентують подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначив, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказав, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ справи про адміністративні правопорушення належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суддя дійшла висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 07.05.2024).

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 38 КУпАП разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду, кримінальне провадження № 0001028 від 23.05.2024 відносно ОСОБА_1 за діяння, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за дії, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яке наразі розглядається, було закрито згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України 10.12.2024, в даному випадку не порушені строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Згідно з ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 , окрім визнання вини ОСОБА_1 , підтверджується протоколом серії ВАД № 650767 від 27.01.2025.

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Під час розгляду справи судом встановлено пом`якшуючу обставину визнання вини ОСОБА_1 , обтяжуючих обставин судом не встановлено, що враховано при обранні адміністративного стягнення, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приходжу до висновку про необхідність застосувати щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення, серед альтернативних, передбачених санкцією ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції станом на 07.05.2024), а саме: у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33, 37, 40-1, 221, 248, 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакіції станом на 07.05.2024).

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15-ти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний вище строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

На постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Л.Питель-Тьолушкіна