Справа № 163/2768/24 Провадження №33/802/132/25 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Крючкова В.О. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1045192 грн. Стягнуто із нього на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Крючков В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 26 грудня 2024 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 26.12.2024.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

12 грудня 2024 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області ОСОБА_1 був відсутній (а.с.149-150).

В оскаржуваному судовому рішенні вказано, що ОСОБА_1 на розгляд справи в суд не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується інформацією про вручення поштового відправлення з офіційного сайту Укрпошти. Будь-яких заяв по суті протоколу чи процедури його розгляду не подав (а.с.149).

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 23 грудня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року захисник Крючков В.О. подав через засоби поштового зв`язку лише 04 січня 2025 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, долученому до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився ще 23 грудня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт захисник Крючков В.О. пропустив строк апеляційного оскарження, визначений ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 26.12.2024 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 завчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи щодо нього з 10 год 00 хв до 12 год 00 хв 12 грудня 2024 року.

Так, про дату, час та місце судового розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується інформацією із сайту Укрпошта про вручення письмового відправлення (а.с.118-120, 147), а також шляхом отримання електронного листа (а.с.118-119, 121).

Жодних інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 12 грудня 2024 року, клопотання захисника не містить.

Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Крючкова В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Крючкова В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов