КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Бойко Д.О., захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартян О.В., особи, яка подала скаргу - адвоката Осики С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Осики С.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року, якою провадження в справі про притягнення

ОСОБА_1 , який працює на посаді заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17

до адміністративної відповідальності за ч. 9ст. 212-3 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В ИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що з метою надання правничої допомоги, адвокат Осика С.В. звернувся з адвокатським запитом № 22 від 01 лютого 2024 року до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Листом від 12 лютого 2024 року № 60-1566/24 за підписом заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 , в наданні інформації за адвокатським запитом № 22 від 01 лютого 2024 року адвоката Осики С.В. було відмовлено. Відмова обґрунтована тим, що відомості про службове переміщення посадових осіб Фонду є службовою інформацією, тобто інформацією з обмеженим доступом, однак така відмова є неправомірною, а тому ОСОБА_1 порушив положення п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та вчинив правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Осика С.В. просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував, що ним були виконані всі вимоги до оформлення адвокатського запиту згідно ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; не з`ясував, що вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів включаючи вимоги наведення адвокатом мети отримання запитуваної інформації не передбачено та заборонено ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; не з`ясував, що запитувана ним інформація про перелік та тривалість службових відряджень закордон в період військового стану членів виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С.В. , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які здійснювалися останніми протягом 24 лютого 2022 року - 08 березня 2024 року відноситься до категорії публічної інформації так як правовий статус Фонду відповідно до п. 2 ст. 3 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено як юридична особа публічного права, а значить витребовувалась виключно публічна інформація.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Осики С.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення захисників ОСОБА_1 - адвокатів Акопян М.А., Мартяна О.В.; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги і заперечення на не неї, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволення з таких підстав.

Так, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі адвоката Осики С.В., висновки судді, наведені в оскаржуваній постанові, про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах законодавства, якими повинен був керуватися суд під час розгляду даної справи, з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2024 року серії ДН № 0003, вказаний протокол було складено на заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Новікова В.В. у зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, яке полягає у неправомірній відмові в наданні інформації адвокату Осикі С.В. на його адвокатський запит, який було направлено до вказаної установи у відповідності до вимог, передбачених ст. ст. 21, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вчиненим повторно протягом року особою, яку вже було піддано адміністративному стягненню.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення копія адвокатського запиту № 22 від 01 лютого 2024 року (а.с. 12) та долучених до нього додатків (копії ордеру серії АН №1313252 виписаного на підставі договору про надання правової допомоги, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.13-14), свідчать про те, що вказане письмове звернення адвоката повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим заступник директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 був зобов`язаний не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Між тим, із фотокопії письмової відповіді на вказаний адвокатський запит, яку підписав заступник директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (а.с. 15), вбачається, що адвокату Осикі С.В. фактично було відмовлено у наданні запитуваної інформації з тієї підстави, що, як дослівно зазначено у наданій відповіді: «Відомості про службове переміщення посадових осіб Фонду (відрядження, ділові поїздки тощо) є службовою інформацією, тобто інформацією з обмеженим доступом» «З урахуванням військового стану та критичної важливості Фонду у підтримці стабільності фінансово - економічної системи України, надання запитуваної Вами інформації щодо переміщень керівництва Фонду не вважаємо за можливе з міркувань безпеки» «Взагалі незрозумілим є те, яким чином інформація про відрядження членів виконавчої дирекції Фонду допоможе громадянину ОСОБА_8 в межах кримінального провадження», «Фонд провадить інвестиційну діяльність на постійній основі, отримуючи доходи, достатні для покриття власних кошторисних витрат, в тому числі з напрямком Відрядження».

Відмова у наданні запитуваної інформації з наведених вище підстав, не може бути визнана правомірною та такою, що ґрунтується на вимогах закону, з огляду на таке.

По-перше, відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань.

Відповідно до запиту від 01 лютого 2024 року № 22, адвокат Осика С.В. в інтересах ОСОБА_8 , керуючись ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» просить надати інформацію щодо відрядження закордон членів Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме «надати перелік та тривалість службових відряджень закордон членів виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, перелік міст та країн куди були відрядженні, зокрема вказуючи ПІБ відповідних осіб; а також сумарний розмір витрат які поніс Фонд гарантування для забезпечення участі у кожному окремому відрядженні членів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» регламентовано, щокожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, статтею 6Закону України «Про доступ до публічної інформації» регламентовано, що публічною інформацією з обмеженим доступомє: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.

При цьому, інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді.

Разом з тим, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. 2. Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Водночас, перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

З аналізу вищевказаного, а також обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи адвоката Осики С.В. щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також щодо винесення оскаржуваної постанови з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованими.

Зокрема, посилання судді у постанові, дослівно «адвокатом Осикою С.В. у запиті не наведено мети отримання запитуваної інформації, не зазначено в чому конкретно полягає суспільний інтерес», а тому зроблений суддею висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, взагалі є безпідставним, оскільки посилаючись у своїй відповіді на службову інформацію, а потім на інформацію з обмеженим доступом, ОСОБА_1 усупереч порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації», повинен був надати перелік відомостей, що становлять службову інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підтвердження своєї позиції, який не може бути обмеженим у доступі.

Крім того, посилання судді щодо відсутності дозволу на поширення персональних даних: Рекрут С.В. , ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яке не було обґрунтовано Осикою С.В. , є неаргументованим, з урахуванням такого.

Так, персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Відповідно до адвокатського запиту від 01 лютого 2024 року № 22, адвокат Осика С.В. запитує інформацію, яка стосується, зокрема виконання своїх посадових обов`язків працівників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку: відрядження, а тому надання такої інформації не може заподіяти шкоди інтересам посадової чи службової особи і така інформація повинна бути надана, за відсутності переліку відомостей, що становлять службову інформацію.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на свободу вираження, яке, серед іншого, охоплює право одержувати та передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів

Верховний Суд у своїй постанові від 28 квітня 2020 року у справі №820/4260/17 дійшов висновку, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і перебувала у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» та є публічною.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга адвоката Осики С.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - скасуванню, з прийняттям нової постанови, відповідно до якої ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржуване рішення судді про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 та 283 КУпАП, було прийнято без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи та не в точній відповідності з вимогами закону, а вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, яким була надана неправильна правова оцінка.

Разом з тим, приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи наявність обставин, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу, апеляційний суд вважає за необхідне провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, виходячи з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Осики С.В. задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасувати, та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 761/7656/24

Апеляційне провадження № 33/824/66/2025

Категорія: ч. 9ст. 212-3 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Притула Н.Г.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.