Справа № 352/2792/24
Провадження № 33/4808/74/25
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кузьменко С.В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Тисменицького районного суду від 29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 вказує, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Зазначає, що до розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , він подарував свою частку житлового будинку своїй малолітній дочці ОСОБА_3 . Будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з належною земельною ділянкою. Його колишня дружина та їхні спільні діти зареєстровані та проживають у вищевказаному будинку. Згідно ч.1 ст.177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Тому, апелянт вважає, що як батько своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , має право на управління цим майном без спеціального на це повноваження. Відповідно він має право на безперешкодний доступ до вищевказаного житлового будинку. Проте, ОСОБА_1 перешкодила йому потрапити в цей будинок, чим вчинила насильство в сім`ї. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі не ґрунтується на вимогах діючого законодавства. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні апелянт наполягав на задоволенні апеляційної скарги, а ОСОБА_1 заперечувала проти вимог апелянта.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції дотримався вимог наведених процесуальних норм права та дійшов правильних висновків.

Так, згідно обвинувачення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, 15 вересня 2024 року в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру, яке полягало у тому, що вона відключила від електропостачання ворота. Внаслідок таких дій, ОСОБА_2 не зміг потрапити до їхнього спільного будинку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що таке обвинувачення не містить всіх обставин, що вказують на наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

19.12.2024 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови, набули чинності зміни ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідно до яких, правопорушенням за цією статтею є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, дане правопорушення є умисним з матеріальним складом, тобто обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони є настання шкідливих наслідків. У даній категорії справ такими наслідками є шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Проте, у даній справі протокол про адміністративне правопорушення, як обов`язковий документ де викладені обставини правопорушення (обвинувачення), не містить об`єктивної сторони.

Відповідно до ч.2 ст. 279 КУпАП, головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм права вказує, що суд розглядає справу в межах обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, зберігаючи безсторонність, не має права встановлювати обставини, які не були зазначені в протоколі. Також суд не має права за власною ініціативою збирати докази. Суд може витребувати або прийняти нові докази лише за клопотанням правопорушника та його захисника (ст.268 КУпАП).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про закриття провадження у справі через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Інші апеляційні доводи та обставини не мають вирішального значення, оскільки відсутність складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт