Номер провадження: 33/813/475/25
Номер справи місцевого суду: 946/9920/24
Головуючий у першій інстанції Адамов А.С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В постанові суду зазначено, що 11.12.2024 року до суду з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193392 від 10.02.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2024 року о 16 годині 45 хвилин в м. Ізмаїл, пр. Миру, 16-а, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NISSAN ROGUE, державний номерний знак НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофора не надала перевагу у русі транспортному засобу HYUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого сталося зіткнення, авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі відносно неї закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суддя при винесенні рішення зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам адміністративного провадження, врахував не всі докази, які мають істотне значення для вирішення справи, допустив помилки, що стосуються оцінки доказів, безпідставно відкинув докази, які підтверджують невинуватість апелянта, вийшов за межі обвинувачення, зазначивши ще пункти п. 16.5, 2.3 б ПДР України, які не були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

В скарзі апелянтом зазначено, що вона не погоджується зі складеним відносно неї протоколом. Наголошує, що коли вона повертала ліворуч на перехрестя на великій швидкості на жовтий (заборонний) сигнал світлофора по правій смузі руху виїхав автомобіль HYUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , зазначене підтверджується відеофайлами долученими до матеріалів справи. На думку апелянта, в її діях відсутнє порушення пункту 16.6 ПДР України оскільки правила дорожнього руху дозволяли їй продовжувати рух, щоб залишити перехрестя, а водій HYUNDAI SONATA ОСОБА_2 повинен був виконати вимоги п. 8.10 ПДР України та зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) та пропустити її автомобіль, який завершував виїзд з перехрестя. Також, на думку апелянта суд помилково дійшов висновку про те, що в порушення вимог п. 16.5 ПДР України вона повинна була дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, але не надала його.

Крім того, в скарзі звертається увага на те, що суддя першої інстанції взяв до уваги та поклав в основу рішення письмові пояснення ОСОБА_2 , які долучені до протоколу, відповідно яким останній зазначив, що він здійснював перетин перехрестя на зелений сигнал світлофора, а Корецька не надала йому переваги в русі. ОСОБА_1 наголошує, що обставини ДТП відображені на відео спростовують пояснення ОСОБА_2 з яких чітко видно, що він не перетинає стоп-лінію на жовтий (заборонний) сигнал світлофора. На думку апелянта, саме відеозапис об`єктивно відображає обставини ДТП та дозволяє уникнути суб`єктивного сприйняття того, що відбулося та прийняти правильне рішення.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила оскаржувану постанову скасувати, оскільки вона є неправомірною необґрунтованою, прийняти нову постанову, якою провадження відносно неї закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та спів ставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Ст. 124 КУпАП, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№193392 від 10.12.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 16.6 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч;

- схеми місця ДТП, якою підтверджується факт ДТП 10.12.2024 року у м.Ізмаіл Одеської області на перехресті пр. Миру та вул. Івана Франка, за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями учасників ДТП;

- відеозаписами долученими до матеріалів справи.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини справи, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п. 16.6 ПДР України та наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством. ОСОБА_1 підписала протокол та схему без жодних зауважень, дії співробітників поліції не оскаржувалися, тобто остання не зверталася із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталася з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталася з відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, до правоохоронних органів.

Доводи апелянта про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Доводи апелянта про те, що суд незаконно з власної ініціативи додав пункти Правил дорожнього руху, вказавши у постанові, що ОСОБА_1 також порушила п. 16.5 та 2.3 б ПДР, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, про порушення ОСОБА_1 п.16.6 ПДР, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи видно, що суд в постанові не змінював конкретні обставини правопорушення, та не доповнював обвинувачення, а лише зазначив п. 2.3 б та 16.5 ПДР як підставу для обґрунтування доводів версії ОСОБА_1 під час судового розгляду. Зазначене, не впливає на правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. Підстави для закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення відсутні.

З огляду на сукупність вищенаведених доказів, апеляційний суд вважає постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 січня 2025 року такою, що відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду одеської області від 08 січня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов