Справа №498/2012/24
Провадження по справі№3/498/6/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року селище Велика Михайлівка

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області Чернецька Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУНП в Одеській області відділення поліції №1 Роздільнянського РВП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, тимчасово не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 468216, 14.10.2024 року, о 19 год. 40 хв., в с. Цебрикове вул. Радісна Роздільнянського району Одеської обл. водій керував автомобілем ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager 01-08 під відео запис на нагрудну бодікамеру. Відповідно до тесту №124, проведеному о 19:46 годині газоаналізатором Drager 01-08 водій дійсно керував т/з. в стані алкогольного сп`яніння ( результат огляду позитивний 0,33%). Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився під відео запис на нагрудну боді камеру, чим порушив вимоги п.2.9а, Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Даний адміністративний протокол складений 14.10.2024 року, о 19 год. 46 хв., с. Цебрикове по вул. Радісна Роздільнянського району Ст. інспектором СРПП ВП 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Браславським Ростиславом Валентиновичем.

Свідки чи потерпілі відсутні, застосовано відео з бодікамери.

До протоколу додаються: відеозапис з бодікамери, матеріали адміністративної справи.

08.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Великомихайлівського районного суду Одеської області, про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №498/2012/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

20.01.2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення та розгляду справи у його відсутність.

Особа, відносно якого складені матеріали, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від останнього через канцелярію суду надійшли клопотання про проведення засідання у його відсутність та закриття провадження у справі № 498/2012/24, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 468216 від 14.10.2024 року, складеним о 19 год. 46 хв Ст. інспектором СРПП ВП 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Браславським Ростиславом Валентиновичем щодо нього, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Зокрема, вказав, що свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, із протоколом складеним відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не згоден, вважає, що його зупинили безпідставно.

Вказане клопотання мотивоване тим, що дійсно у вказану дату він був зупинений працівниками поліції. Відповідно до ч. 3 ст. 35 3У «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Працівники поліції спочатку зазначили причину зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , нібито не працювала під світка номерного знака транспортного засобу та були відсутні задні бризговики, але не склали адміністративний протокол та не притягнули його до адміністративної відповідальності за керування автомобілем з непрацюючою під світкою номерного знака транспортного засобу та за відсутність задніх бризговиків, в матеріалах адміністративної справи відсутні копії адміністративного протоколу та постанова, які були б доказами про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування автомобілем з непрацюючою під світкою номерного знака транспортного засобу та за відсутність задніх бризговиків. Працівники поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 запідозрили його, ОСОБА_1 , у вживанні алкогольних напоїв і відразу ж було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, що і підтверджується у файлі відео, який додано до протоколу ААД № 468216 від 14.10.2024 року. ОСОБА_1 погодився, оскільки напередодні, випив пляшку пива і більше жодних алкогольних напоїв не вживав.

Крім того, у першому файлі на вказаному відео зафіксовано, як співробітники поліції проводять процедуру продуття приладу «Драгер» ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 Розділу 5 Інструкції №1413, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З відео вбачається, що йому співробітники поліції не роз`яснювали порядок застосування спеціального технічного засобу. Також, з відео вбачається, що після продуття приладу «Drager» на відео не видно, який вміст алкоголя показав прилад «Drager», працівник поліції ознайомлюють ОСОБА_1 з результатом приладу «Drager», який складає 0.33% проміле та запитують, чи згоден. ОСОБА_1 не заперечував проти показника алкотеста, оскільки не розбирається в цьому, і вважав що це нормальний показник.

Крім цього, перед складанням адміністративного протоколу по ст.130 ч.1 КУпАП не були йому роз`яснені права, передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням його конституційних прав та права на захист.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення судам слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Конвенція набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тому, розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 468216 від 14.10.2024 року працівником поліції.

Відповідно до приписів п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Але у порушення ст.266 КУпАП, після складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , у якому вказано що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не вилучили транспортний засіб (автомобіль ВАЗ 21074), не відсторонили ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом, та не передали управління даним транспортним засобом іншій особі, яка могла би бути допущена до керування, а віддали автомобіль ОСОБА_1 , який в подальшому продовжив рух на автомобілі.

Згідно ст.31,40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису,засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відео реєстраторів та портативних відео реєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015№ 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення поліцейськими огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості його застосування фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відео-регістратора) поліцейського ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ознайомившись із відео записом, наданого до суду разом з протоколом серії ААД № 468216 від 14.10.2024 року, який складається з п`яти файлів, що знаходиться в адміністративній справі, суд зазначає, що відеозапис переривається та є неповним.

Відповідно до п.3 ІІ Розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Але у графі протокола про роз`яснення прав, передбаченних ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підпис ОСОБА_1 , відсутний. Підпис є тільки у графі про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи у суді.

Згідно п.8. ч. ІІ даної Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких, ОСОБА_1 , отримав у Великомихайлівському районному суді Одеської області, під час ознайомлення з матеріалами справи, тому до цього часу, був позбавлений права знати у чому обвинувачуюся (так як на місці складання протоколу, не був з ним ознайомлений) та відповідно позбавлений права на своєчасний захист у повному обсязі.

Згідно п.9. ч. ІІ Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

У адміністративному протоколі серії ААД № 468216 від 14.10.2024 року, у фабулі правопорушення зазначено «водій керував транспортним засобом ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння».

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 468216 від 14.10.2024 року, складений з грубим порушенням, оскільки у фабулі правопорушення не зазначено, що саме, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом засобом ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а вказано «водій керував транспортним засобом засобом ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння», у зв`язку з чим неможливо встановити хто саме (який водій?) керував транспортним засобом засобом ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає дане твердження слушними, оскільки зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України.

Згідно ч.2ст. 35 цього Закону, поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 3У «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» наведено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, всі інші причини зупинки автомобіля незаконні.

При досліджені судом відеозапису, наданого до суду разом з протоколом серії ААД № 468216 від 14.10.2024року, не можливо встановити, з яких причин відбулося зупинення транспортного засобу ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , поліцейські звинуватили водія ОСОБА_1 , що в вищевказаному автомобілі не працювала під світка номерного знака транспортного засобу та були відсутні задні бризговики, але не склали адміністративний протокол та не притягнули ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за керування автомобілем з непрацюючою під світкою номерного знака транспортного засобу та за відсутність задніх бризговиків, в матеріалах адміністративної справи відсутні копії адміністративного протоколу та постанова, які були б доказами про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування автомобілем з непрацюючою під світкою номерного знака транспортного засобу та за відсутність задніх бризговиків.

Зазначене свідчить про у працівників поліції підстав для зупинки транспортного засобу ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , 14.10.2024 року о 19:40 годин в с. Цебрикове по вулиці Радісна Роздільнянського району Одеської області.

На відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 погодився пройти тест на огляд стану сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager».

Відповідно до п.2 Розділу 5 Інструкції №1413, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відомостей того, що ОСОБА_1 співробітниками поліції роз`яснювався порядок застосування спеціального технічного засобу на відеозаписі не зафіксовано та матеріали справи не містять.

Відповідно до п.10 Розділу 5 Інструкції №1413, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який долучений до матеріалів справи зазначено, що у ОСОБА_1 огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а самі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння рук, не вказані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Також відсутня дата складання акту огляду га стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Враховуючи вищеперераховані недоліки, при складанні працівниками поліції, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відносно ОСОБА_1 , суд не може враховувати як доказ, даний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так як він складений з порушенням діючого законодавства.

Згідно п. 5 розділу II "Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, відеозапис ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати, якщо до всього фіксування правопорушення не залучаються свідки, то за допомогою відеореєстратора (або іншого відеопристрою), повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

З огляду на викладене, вважаю, що відео запис поліцейськими проводився з істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП та п. 5 розділу II Інструкції, оскільки неможливо встановити всіх обставин та складу адміністративного правопорушення, а також оцінити дії поліцейських за весь час складання адміністративних матеріалів.

Протокол про адміністративне правопорушення, є тим єдиним доказом, який би мав би підтвердити повністю і беззаперечно винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у разі визнання його належним і допустимим доказом.

Згідно Постанови ВС від 29.04.2020 року по справи 161/5372/17, тільки наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення к відповідальності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Також у даному Рішенні вказано, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачитись на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 р. у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Все вищенаведене у своїй сукупності свідчить, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог п. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, статями 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови,шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області.

Суддя Н.С. Чернецька