ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі подання Хортицького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання подальшого виконання постанови суду про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 до суду надійшло подання начальника Хортицького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Черкез А.Г., яке мотивовано тим, що на виконанні у відділі перебуває постанова Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2022 про накладання на ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. 19.12.2022 ОСОБА_1 ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення та того ж дня йому було видано направляння до КП «Запоріжремсервіс» ЗМР, відповідно до якого правопорушник повинен приступити до відбування стягнення не пізніше дня поновлення прийому правопорушників на підприємство, оскільки КП «Запоріжремсервіс» ЗМР на підставі Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» припинило прийом порушників для відбування суспільно корисливих робіт до особового розпорядження. Згідно з рішенням ЗМР №638 від 09.11.2023 прийнятий новий перелік об`єктів для відбування адміністративного стягнення у вигляді оплачуваних суспільно корисливих робіт, у зв`язку з чим ОСОБА_1 03.04.2024 було видано направлення до КП «Титан», відповідно для кого він повинен був приступити до відбування стягнення не пізніше 11.04.2024. Згідно повідомлення КП «Титан» ОСОБА_1 для відбування стягнення не прибув. 06.05.2024 в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив, що 08.04.2024 він прибув до КП «Титан», де йому було роз`яснено, що для прийняття його на підприємство для відбування стягнення, він повинен надати військовий квиток або тимчасове посвідчення, цих документів у нього не було. В подальшому за викликами до Хортицького РВ ОСОБА_1 не з`являвся, телефон був вимкнутий. Під час телефонних розмов 02.08.2024 та 10.09.2024 ОСОБА_1 повідомив, що він неофіційно працює різноробочим на будівництві за межами м. Запоріжжя, закінчення об`єкту планується на середину жовтня, після чого він з`явиться до Хортицького РВ. 14.10.2024 в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив що потрапив в ДТП та отримав травму ноги, наразі проходить курс лікування, термін якого невідомо. 29.10.2024 ОСОБА_1 надав медичну довідку з рекомендаціями обмеження фізичного навантаження на 2 місяця. 16.12.2024 в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив, що з 25.11.2024 по 09.12.2024 він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні КНП «Міська лікарня №9», приблизний строк реабілітації 6 місяців. 07.01.2025 ОСОБА_1 з`явився до Хортицького РВ та письмово повідомив, що через травму ноги його було прооперовано, наразі перебуває під наглядом сімейного лікаря та травматолога. Надав копію висновку ортопеда-травматолога, в якому рекомендована ходьба за допомогою милиць до 2 місяців. Таким чином, станом на 23.01.2025 постанова суду не виконана, ОСОБА_1 до відбуття суспільно корисних робіт не приступив. КУпАП не містить поняття строків давності виконання постанови про накладання адміністративного стягнення, що суперечить принципу правової визначеності та справедливості. Враховуючи, що практика ЄСПЛ вказує на кримінально-правовий характер КУпАП, орган пробації вважає можливим застосувати до спірних правовідносин аналогією закону, а саме ст.80 КК України, та звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із спливом 2-х річного строку давності виконання постанови суду.

В судове засідання представник органу пробації не прибув, подав заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримує та просить його задовольнити.

Правопорушник ОСОБА_1 та його представник адвокат Шокот Г.А. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд подання у їх відсутність, проти задоволення подання не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Ст.325-1 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили.

Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2022р. (справа №3/337/1030/2022, ЄУН 337/2403/22) ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Вказана постанова набрала законної сили 27.09.2022 та направлена для виконання до Хортицького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, куди надійшла 08.11.2022.

19.12.2022 ОСОБА_1 під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляду суспільно корисних робіт.

19.12.2022 ОСОБА_1 видано направлення до КП «Запоріжремсервіс» для відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт з дня поновлення прийому правопорушників на підприємство.

Згідно листа КП «Запоріжремсервіс» №539/01-05 від 08.04.2022, на підставі Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» КП «Запоріжремсервіс» припинило прийом порушників для відбування суспільно корисливих робіт до особового розпорядження.

03.04.2024 ОСОБА_1 видано направлення до КП «Титан» для відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, до відбування якого він мав приступити не пізніше 11.04.2024.

Згідно відповіді КП «Титан» № 448/04-02 від 24.04.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24.04.2024 до КП «Титан» для відбування адміністративного стягнення не звертався.

02.08.2024 ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомив інспектора органу пробації, що наразі знаходиться за межами м. Запоріжжя, неофіційно працює на будівництві різноробочим.

Згідно з медичними документами ОСОБА_1 06.10.2024 потрапив у ДТП, оглянутий лікарем травматологом 9 лікарні. Має діагноз: вивих підтаранного суглобу, перелом таранної кістки справа, обширна рана лівої гомілки, множині синці та подряпини.

Згідно з випискою із медичної картки хворого №145509, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонаром лікуванні у відділенні травматології та ортопедії з 25.11.2024 по 09.12.2024, з діагнозом: обширна забійно-рвана рана в/с/3 лівої гомілки, стан після ПХО, некроз шкіряного лоскута.

Відповідно до п.15.1 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Мінюсту №474/5 від 19 березня 2013 року (далі - Порядок),. виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт припиняється, а порушник знімається з обліку, зокрема, у зв`язку із наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду,- після отримання відповідного судового рішення.

В даній справі судом встановлено, що постанова суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт не була виконана з об`єктивних причин дія воєнного часу та припинення підприємствами прийому правопорушників для відбування суспільно корисних робіт, перебування ОСОБА_1 за межами м.Запоріжжя, а в подальшому отримання травми та тривале лікування, що унеможливлює виконання постанови суду.

При цьому, суд вважає, що органом пробації вжито всіх належних та достатніх заходів для виконання постанови суду та вищевказаним Порядком передбачено право органу пробації звернутися до суду із поданням щодо вирішення питання подальшого виконання постанови суду.

Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що КУпАП не містить регулювання певної частини питань, пов`язаних з примусовим виконанням постанов про накладання адміністративного стягнення, зокрема строків давності виконання судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011р. (справа №10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вже зазначалось, законодавцем залишено поза сферою правового регулювання питання щодо строків виконання постанов про накладання адміністративного стягнення, створивши тим самим ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником відповідні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання судового рішення про накладення стягнення.

Такі строки встановлені ст.80 КК України, яка регламентує питання звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, порушено інший фундаментальний принцип права - принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст.80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду в той час, коли адміністративне правопорушення на відміну від кримінального правопорушення є менш суспільно небезпечним.

Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним в даній справі застосувати аналогію закону, а саме норми п.1 ч.1 ст.80 КК України, відповідно до якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання цього строку, судом не встановлено.

Згідно з наявною в справі інформацією ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ухилення від відбування суспільно корисних робіт чи до кримінальної чи відповідальності за злісне ухилення від відбування суспільно корисних робіт не притягувався, інших правопорушень не вчинив, тобто факт його ухилення від відбування суспільно корисних робіт судом у визначений законом спосіб (ст.62 Конституції України) не встановлений.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що постанова про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт не виконана протягом більше 2-х років з моменту набрання законної сили та з об`єктивних причин, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_1 від відбування цього адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

Таким чином, подання органу пробації слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.2,7,298,304 КУпАП України, ст.80 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Хортицького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2022 (справа №3/337/1030/2022, ЄУН 337/2403/22), у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Н.А. Мурашова

13.02.2025