Справа № 932/1268/25
Провадження № 3/932/456/25
П О С Т А Н О В А
19 лютого 2025 року Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Орчелота А.В., розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно з ст.63 Конституції України та ст.268КУпАП, -
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №599521 від 25 грудня 2024 року, відповідно до якого: ОСОБА_1 25 грудня 2024 року о 14 год. 20 хв., знаходячись у торгівельному кіоску по АДРЕСА_2 продав 1 пляшку горілки «GREEN DAY» об`єм 0,5 літра вміст спирту 40% за 250,00 грн. громадянину …... на території Донецької області, на якій заборонено торгівлю спиртними напоями, згідно Наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №16од від 09.07.2022 року та постанови КМУ №1457 від 29.12.2021 року, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.156КУпАП.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Пономарев проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання телефонограми за номером телефону, вказаному в протоколі, яку він отримав особисто, проте надав до суду заяву, відповідно до якої, останній просить розглянути справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156КУпАП без його участі, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення - не визнає.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до такого.
Згідно з положенням ст.7КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Частина 3 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях,
заборонених законом.
Разом з цим, частиною 2 статті 156КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема - Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Приписами ст.15Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідно до вимог ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Положеннями статей 251,252КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.
Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Судовий розгляд проводиться в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
При вивчені матеріалів справи суддею встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в торгівельному кіоску здійснив продаж алкоголю на забороненій території, але матеріали справи, по перше, не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 , є ФОП; по друге - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №599521 від 25 грудня 2024 року містить лише відомості того, що ОСОБА_1 є пенсіонером; по третє - відсутні будь які відомості, що ОСОБА_1 , проваджував торгівельну діяльність на власний розсуд, як суб`єкт господарювання.
Таким чином дії останнього підлягають кваліфікації за ч.2 ст.156КУпАП, проте протокол щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складено за ч.3 ст.156КУпАП.
До того ж, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що вони не містять фіскального документу, який би підтверджував сам факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями, як і відсутня інформація щодо походження грошових коштів, за які нібито відбувся розрахунок за продаж алкогольного напою, як зазначено, в поясненнях свідком ОСОБА_2 «невідомому йому чоловіку», а особу вказано свідка події, навіть не зазначено у фабулі протоколу при викладенні інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.
Крім того, суду не надано окремого процесуального документу щодо вилучення відповідних предметів торгівлі, яким є протокол огляду та вилучення і найголовніше, не наведено норми Закону, за якими здійснено огляд приміщення та предметів, якими нібито здійснювалась господарська діяльність, оскільки посилання, зазначені в протоколі на статті 264 та 265КУпАП, передбачають особистий огляд особи та огляд її речей, що взагалі ставить під сумнів наявні в матеріалах справи відомості щодо вилучення предметів торгівлі.
Разом з цим зберігання у торгівельному приміщенні алкогольних напоїв, не заборонено законом в розумінні диспозиції ч.3 ст.156КУпАП.
Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 , оцінюються судом критично, оскільки сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. До того ж, письмові пояснення ОСОБА_1 , надані працівникам поліції, які складені останніми та лише тільки підписані ОСОБА_1 , спростовуються наданою суду особистою заявою особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за якою ОСОБА_1 , категорично заперечує свою причетність до скоєння інкримінованого адміністративного правопорушення.
Надані суду фото світлини алкогольних напоїв, не приймаються судом до уваги, як доказ, оскільки, фото-таблиця додана до протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам, що пред`являються до фотознімків місця події, а саме основним технічним вимогам, що пред`являються до фотографічних знімків та методичним і процесуальним особливостям оформлення зйомки, бо повинна відповідати певним вимогам процесуального, тактичного і технічного характеру, закріпленим нормативно-правовими актами діючого законодавства України на момент її складання.
Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення до протоколу не долучено.
Суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі та/або відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.
Згідно з ч.1 ст.17Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розглядйого справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156КУпАП, а тому в його діях відсутні подія і склад цього правопорушення, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.
Разом з тим, до протоколу долучено заяву ОСОБА_1 , в якій він надає дозвіл на проведення огляду торгівельного павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , але, як зазначалось раніше, не долучено протоколу огляду приміщення або вилучених речей.
В протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на те, що «проведено особистий огляд та огляд речей, передбачені ст.264КУпАП, що були у ОСОБА_1 , та згідно зі статтею 265КУпАП виявлені речі вилучені для тимчасового зберігання».
Однак, зазначені норми КУпАП регламентують порядок адміністративного затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, строки такого затримання, порядок проведення особистого огляду і огляду речей.
Порядок проведення огляду приміщення, в свою чергу, встановлює ст.237КПК України, і цією нормою передбачено, що огляд приміщення може проводити виключно слідчий або прокурор.
Таким чином, огляд торгівельного павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , 25 грудня 2024 року був проведений не уповноваженою на це особою в порушення вимог як КУпАП, так і КПК України, а тому інформація (предмети, речі), отримані в результаті його проведення, є доказами, що отримані НЕ у визначеному законом порядку, тобто недопустимими, в зв`язку з чим вилученіпредмети необхідно повернути особі, у якої їх було вилучено.
Керуючись ст.ст.247,279,280,283,284КУпАП, суд,
На підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події складу інкримінованогоадміністративного правопорушення.
Вилучені, 25 грудня 2024 року напої з торгівельного кіоску, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №599521 від 25 грудня 2024 року на загальну суму 1140(одна тисяча сто сорок) гривен, 00 копійок та в квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) під час здійснення адміністративного провадження №106 від 25 грудня 2024 року,(номер книги обліку речових доказів 314, порядковий номер 106) - повернути ОСОБА_1 .
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Орчелота