КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/561/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2024 року під головуванням судді Кухленка Д.С., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 04 листопада 2024 року о 00 год. 15 хв. в м. Ірпінь, вул. Садова, водійка транспортного засобу ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керувала авто з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 27 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що скаржниця перебувала в автомобілі ВАЗ 2102 як пасажир, на передньому сидінні поряд із водієм - громадянином ОСОБА_2 . Автомобілем керував саме він, який усвідомлюючи що позбавлений права керування транспортними засобами на 7 років змусив її взяти на себе відповідальність.

Вказує, що через значний психологічний тиск із боку ОСОБА_2 , страх перед можливими наслідками та розгубленість вона не змогла відмовитися від його вимог.

Посилається на те, що ніколи не здавала на право керування транспортними засобами, не отримувала водійське посвідчення та навіть не має елементарних навичок керування автомобілем.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування нею транспортним засобом, та те що вона була зупинена під час руху автомобіля, та/або перебувала за кермом автомобіля, відеозапис у матеріалах справи відсутній.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 33,34), тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність скаржниці.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що 04 листопада 2024 року о 00 год. 15 хв. в м. Ірпінь, вул. Садова, водійка транспортного засобу ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керувала авто з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керувала, спростовуються відеозаписом, який міститься в матеріалах справи на якому вона двічі підтвердила той факт, що вона керувала транспортним засобом та перебувала за кермом даного автомобіля.

При цьому, з даного відеозапису чітко вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять зауважень ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення чи пояснення.

Жодних підстав ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення жодних зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не вказала. В адміністративному порядку дії працівників поліції не оскаржено.

Посилання скаржниці на те, що вона перебувала в автомобілі в якості пасажирки, не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання нею уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відсутність посвідчення водія не виключає можливості застосування до правопорушника такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2023 року, справа № 702/301/20.

Судом апеляційної інстанції за наслідками дослідження відеозаписів з нагрудної боді-камери встановлено, що дії працівників поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є правомірними, остання відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржницею не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки її вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2024 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар