П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ№ 127/37822/24
10 лютого 2025 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу адміністративної практики УПП Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 173, ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли справи про адміністративні правопорушення №127/37822/24 та 127/37825/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 173, ст. 185 КУпАП.

Постановою від 10.02.2025 року справи про адміністративні правопорушення №127/37822/24 та 127/37825/24 об`єднанні в одну справу про адміністративне правопорушення, якій присвоєно номер №127/37822/24.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 серії АПР18 №492270 вбачається, що 12.11.2024 о 22:00 год. у м. Вінниця, по вул. Польова, 18, гр. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушував громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 серії ГП №137499 вбачається, що 12.11.2024 о 22:05 год. у м. Вінниця, по вул. Польова, 18, гр. ОСОБА_1 не виконував законну вимогу припинити адміністративне правопорушення, а саме: виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, та смикав за форменний одяг, поводив себе зухвало та нахабно. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.11.2024 ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень не визнав. Заперечував проти обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки вони не відповідають дійсності.

Допитаний в якості свідка поліцейський взводу №1 роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержант поліції ОСОБА_2 повідомив, що 12.11.2024 він у складі наряду поліції здійснював патрулювання, під час якого, близько 22 год. у м. Вінниця, по вул. Польова, 18 ОСОБА_1 не виконав законну вимогу припинити адміністративне правопорушення, натомість виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, та смикав за форменний одяг, поводив себе зухвало та нахабно, після чого вілносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає у разі вчинення дрібного хуліганство, тобто нецензурної лайка в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Доказами, які надано на підтвердження вини ОСОБА_1 , що містяться у справі про адміністративне правопорушення 127/37822/24 є: протоколи про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 серії АПР18 №492270, серії ГП №137499, протокол про адміністративне затримання серії АЗ №108683 від 12.11.2024, рапорт інспектора взводу №2 роти ТОР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Олександра Покотила від 12.11.2024, відеозаписами з боді-камер працівників поліції №473379 та №473381.

В рапорті інспектора взводу №2 роти ТОР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Олександра Покотила від 12.11.2024 зазначено, що під час несення служби в складі наряду ОСОБА_3 , спільно зі старшим лейтенантом поліції Дефаном Владиславом та сержантом поліції Данилюком Вадимом 12.11.2024 близько 22:00 год. під час патрулювання заданого кварталу у м. Вінниці по вул. К.Василенка - вул. Польова було помічено невідомого громадянина, який перебував у п`яному вигляді та під час спроби перейти проїжджу частину ледь не потрапив під колеса автомобіля. Після цього працівниками поліції прийнято рішення зупинитися та поспілкуватися з даним громадянином. В ході спілкування даний громадянин поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження працівників поліції не реагував, намагався вчинити бійку, шарпав за форменний одяг, внаслідок чого був затриманий та доставлений до ВРУП ГУНП у Вінницькій області для встановлення особи та складання адміністративного протоколу. Даним громадянином виявився ОСОБА_4 .

З досліджених судом відеозаписів з боді-камер працівників поліції №473379 та №473381 вбачається, що працівники поліції вийшли з поліцейського автомобіля та підійшли до групи осіб з трьох чоловік, серед яких був ОСОБА_4 . Вказали їм про необхідності дотримання правил дорожнього руху пішоходами. ОСОБА_4 емоційно, з застосуванням нецензурної лайки, прокоментував дії водія, який проїжджав повз них. Поліцейські на вказану лайку ніяк не відреагували, зауважень ОСОБА_1 не робили. Після бесіди працівники поліції попростли ОСОБА_4 та двох інших осіб пред`явити документи, що посвідчують особу. ОСОБА_1 у відповідь на вказану вимогу повідомив, що у нього немає документів при собі та відійшов у сторону. При цьому працівник поліції намагався його зупинити, хапаючи за руку. ОСОБА_1 запитав, чи означає це складання щодо нього протоколу про затримання. Поліцейський відповів, що ні. Тоді ОСОБА_1 зробив спробу звільнитися від поліцейського. Після цього він був повалений на землю, та до нього було застосовано спецзасіб «кайданки». Проте на відеозаписах не зафіксовано того, що він виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції або шарпав їх за форменний одяг, оскільки ОСОБА_1 просто мовчки намагався вирватися.

Отже, дії ОСОБА_1 , які зафіксовані на вказаних вище відеозаписах, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 серії АПР18 №492270 зазначено, що 12.11.2024 о 22:00 год. у м. Вінниця, по вул. Польова, 18, гр. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", зазначено, що своєчасний і правильний розгляд кримінальних та адміністративних справ про хуліганство є дієвим засобом захисту нормальних умов життя людей, поновлення порушених прав потерпілих. При розгляді кримінальних справ зазначеної категорії суди, пред`являючи високі вимоги щодо якості дізнання і досудового слідства, не повинні перебирати на себе функцію обвинувачення чи функцію захисту, а мають спрямовувати процес таким чином, щоб усі обставини справи були розглянуті всебічно, повно й об`єктивно, а вирок ґрунтувався лише на доказах, ретельно досліджених у судовому засіданні. Зокрема, необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм справедливе покарання, так і вживати всіх необхідних заходів для повного відшкодування потерпілим заподіяної матеріальної та моральної шкоди, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Відповідно до п.3 вказаної постанови, при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

З вказаного випливає, що для кваліфікації дій ОСОБА_4 обов`язково слід встановити його умисел на порушення громадського порядку і спокою громадян, та чи були вони порушені діями особи.

З досліджених судом доказів вбачається, що дії ОСОБА_4 не були направленні на порушення громадського порядку і спокою громадян, тобто у нього був відсутній умисел на вчинення даного правопорушення.

Вказаними відеозаписами спростовуються відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті працівника поліції та показах свідка.

З огляду на викладене вище, в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 серії ГП №137499 зазначено, що 12.11.2024 о 22:05 год. у м. Вінниця, по вул. Польова, 18, гр. ОСОБА_1 не виконував законну вимогу припинити адміністративне правопорушення, а саме виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, та смикав за форменний одяг, поводив себе зухвало та нахабно.

Таким чином, в протоколі зазначено, що вимогою працівника поліції, на яку ОСОБА_4 відповів злісною непокорою, була вимога припинити адміністративне правопорушення.

Водночас, з вказаних вище відеозаписів взагалі не вбачається, що поліцейські вказували ОСОБА_4 , що він своїми діями вчинив будь яке правопорушення і, відповідно, вимагають припинити його вчинення.

З вказаних відеозаписів вбачається, що єдиною вимогою працівників поліції, висунутою ОСОБА_4 , була вимога пред`явити документи, що посвідчують особу.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. У період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Судом встановлено, що працівники поліції вимагали у ОСОБА_4 пред`явити документи, що посвідчують особу. Водночас, з відеозапису не вбачається, що працівники поліції повідомили про наявність будь-яких підстав для цього.

Крім цього, відомості про вимогу, висловлену поліцейськими до ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (вимога припинити правопорушення) не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки насправді поліцейські вимагали від ОСОБА_4 пред`явити документ, що посвідчує особу.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_4 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного вище, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, 185 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 173,185, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя