Справа № 297/3063/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173, ст. 185 КУпАП за його апеляційною скаргою на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 рокувизнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Згідно з постановою, 21 серпня 2023 року, о 12:30 годині, ОСОБА_1 знаходячись в коридорі будинку АДРЕСА_1 , штовхнув дверима сусідку ОСОБА_2 , мешканку АДРЕСА_2 .

Крім того, 07 листопада 2023 року, приблизно о 09:30 годині, у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , знаходячись в адміністративній будівлі Берегівського РВП, під час реєстрації заяви погрожував діловоду розправою, пред`явити документи відмовився, після чого намагався втекти під працівників поліції, на зауваження не реагував, в результаті чого був затриманий й відносно нього було застосовано спеціальні засоби - кайданки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною, просить її скасувати. Зазначає, що суд розглянув справу за його відсутності, чим позбавив апелянта права на захист, оскільки свої пояснення щодо свого побиття громадянкою ОСОБА_2 апелянт надати не зміг. Також зазначає, що в адміністративній будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час реєстрації заяви про злочин, ОСОБА_1 не вчиняв жодних протиправних дій відносно особи, яка зареєструвала його заяву та посвідчила її відповідною печаткою. Про відсутність конфлікту свідчить відеозапис з камер відеоспостереження. Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Щодо пропущеного строку вказує, що участь у суді першої інстанції ОСОБА_1 не приймав, про оскаржувану постанову дізнався від третіх осіб, копію постанови не отримав. Вважає причини пропуску поважними та просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

До початку судового засідання від потерпілої ОСОБА_2 надійшла заява про проведення розгляду справи у її відсутності, та надала копію Акту тимчасової комісії для розгляду звернення гр. ОСОБА_1 щодо спірного питання між сусідом квартири АДРЕСА_4 від 05.12.2024.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, та надав клопотання про відкладення розгляду справи до виявлення місця знаходження відеозапису від 07.11.2023, який здійснювався у Берегівському РВП.

Судом відхилене заявлене клопотання ОСОБА_1 , оскільки судовий розгляд справи за клопотаннями останнього уже неодноразово відкладався. При цьому, суд звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для надання апеляційному суду доказів про його невинуватість у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , не перешкоджає розгляду справи.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Частина 1 статті 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, відповідно до положень статті 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.

При цьому, за загальним правилом, поняття «громадське місце» визначається як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, котрі порушують громадський порядок і спокій громадян. Хуліганські дії завжди мають активний характер і не можуть виявлятися у формі бездіяльності.

Поняття «дрібне хуліганство» - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу; особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

При цьому, як згадувалось вище, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є місце його скоєння, а саме громадське місце.

Мотивом порушення громадського порядку є неповага до суспільства. При цьому неповага до суспільства виявляється у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

За ст. 185 КУпАП настає адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Повертаючись до обставин цієї справи, апеляційний суд зауважує, що наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 та ст. 185 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ №825608 від 22.08.2023 року та серії ВАВ №825668 від 07.11.2023 року, відповідно до яких зафіксовано обставини вчинення адміністративних правопорушень.

Дані протоколи відповідають вимогам відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативні акти, які передбачають відповідальність за дані правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколах обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами: письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , письмовими клопотаннями ОСОБА_1 , рапортами інспектора СРПП Берегівського РВП Гомокі М.А. від 07.11.2023 року, ПОГ Берегівського РВП Самкіна В.В. від 07.11.2023 року, поліцейського СРПП Берегівського РВП Т.Молнара від 07.11.2023 року, з яких слідує, що гр. ОСОБА_1 , знаходячись в адміністративній будівлі Берегівського РВП, під час реєстрації заяви погрожував діловоду розправою, пред`явити документи відмовився, після чого намагався втекти під працівників поліції, на зауваження не реагував; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , рапортом помічника чергового Берегівського РВП від 07.11.2023 року, протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 07.11.2023 року, записами на CD-R диску, на якому зафіксовано конфлікт на сходовій площадцікоридору будинку АДРЕСА_1 та наданою копією Акту тимчасової комісії для розгляду звернення гр. ОСОБА_1 щодо спірного питання між сусідом квартири АДРЕСА_4 від 05.12.2024, в якому комісія пропонує громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дотримуватися правил добросусідства, а також забезпечувати підтримання стану спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративних правопорушень, передбачених: ст.173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян та ст. 185 КУпАП, а саме як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, за вчинення яких застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за його відсутності, чим позбавив апелянта права на захист, оскільки свої пояснення щодо свого побиття громадянкою ОСОБА_2 апелянт надати не зміг, апеляційний суд до уваги не приймає, звертаючи увагу на таке.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було достовірно відомо про факт складення відносно неї протоколів про адміністративне правопорушення та подальший розгляд справи в суді. До ОСОБА_1 був застосований привід, крім того він особисто під розпис отримував повістки суду (а.с. 84,85).

Однак, незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_1 на судові розгляди справи у суд першої інстанції, які були призначені на 16.10.2023, 30.10.2023, 08.11.2023, не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, станом розгляду справи не цікавився. Крім того, на вжиті судом першої інстанції заходи, в судове засідання, яке було призначене на 08.11.2023 ОСОБА_1 з`явився, однак до початку судового засідання самовільно покинув зал судового засідання.

Частина 2 ст. 268 КУпАП передбачає обов`язкову участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 173 та 185 цього Кодексу.

Апеляційним судом у цьому випадку ОСОБА_1 була надана можливість безпосередньо приймати участь у розгляді справи, проте останній від цього права добровільно відмовився.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції в сукупності доказів по справі надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 та ст. 185 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 було призначено відповідно до ст. 33 КУпАП в межах встановлених відповідними статтям цього Кодексу, з врахуванням положень ст. 36 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173, ст. 185 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага