Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/391/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області А.А.Надопта, розглянувши в залі суду м.Виноградів адміністративну справу, яка надійшла з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харків та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України,тимчасово непрацюючий,

за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серій ЗхРУ №023380 та ЗхРУ №023378 від 22.11.2024р., о 06.15 годині, прикордонним нарядом «Група реагування» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку 109 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону України в межах встановленої прикордонної смуги Берегівського контрольованого прикордонного району було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб.

При спробі затримання на неодноразову повторювану законну вимогу військовослужбовця, зупинитися та надати документ, що посвідчує особу, для перевірки ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , здійснював спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, проігнорував та вдався до втечі, та в подальшому був затриманий працівниками ДПСУ.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України», а відтак його дії були кваліфіковані як адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою, розглядаються одним суддею, відтак, зазначені справи №299/391/25, №299/393/25 слід об`єднати в одне провадження, відповідно до ст.36 КУпАП та розділу ІІІ п.6 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України №814 від 20.08.2019р.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності про день, час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи містяться письмові заяви про розгляд справи за його відсутності.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП надійшли до суду 28.01.2025р., розгляд яких було призначено на 08:30 год. 12.02.2025р.

12.02.2025р. від захисника ОСОБА_1 адвоката Н.С.Лишенко надійшло електронне заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронній формі та клопотання про відкладення розгляду справи, а відтак розгляд справи було відкладено на 08-30 год. 19.02.2025р.

Проте, 18.02.2025р. від захисника ОСОБА_1 адвоката Н.С.Лишенко до суду також ПОВТОРНО надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суд прийшов до висновку, що клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Н.С.Лишенко про відкладення судового засідання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 виклав свою позицію в клопотанні від 22.11.2024 року про розгляд справи у його відсутності, судом вживалися заходи для забезпечення його участі та його представника в судовому засіданні.

Зважаючи на зазначене, суд розцінює клопотання про відкладення розгляду справи, як намагання затягнути розгляд справи, з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КупАП, як наслідок відсутності підстави для відкладення розгляду справи та повторного виклику правопорушника.

Між тим, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасний розгляд справи, а відтак, дослідивши подані захисником заяви, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістомвказаної норми закону,провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, при цьому здійснив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця ДПСУ під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України та злісної непокори, законному розпорядженню чи вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, у складі групи осіб, які полягали у вимозі пред`явити документи, що посвідчують особу, є обгрунтованим, а зміст протоколів про адмінправопорушення відповідає вимогам, передбаченими ст.256 КУпАП, оскільки в них наведені докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ним цих адміністративних правопорушень, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом дана юридична оцінка.

Так, даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серій ЗхРУ №023380 та ЗхРУ №023378 від 22.11.2024р., о 06.15 годині, прикордонним нарядом «Група реагування» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку 109 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону України в межах встановленої прикордонної смуги Берегівського контрольованого прикордонного району було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб. При цьому, при спробі затримання на неодноразову повторювану законну вимогу військовослужбовця, зупинитися та надати документ, що посвідчує особу, для перевірки ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , здійснював спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, проігнорував та вдався до втечі, та в подальшому був затриманий працівниками ДПСУ.

Отже, своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України», а відтак суд вважає, що його дії були правильно кваліфіковані як адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Зокрема, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень підтверджуються вищевказаними протоколами про адміністративні правопорушення, які є документами, що офіційно засвідчують факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів у справі (а.с.1); даними, які містяться в протоколах про адміністративне затримання від 22.11.2024р. та особистого огляду від 22.11.2024р. (а.с.2-3); а також даними Рапорту інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 майстер сержанта ОСОБА_5 від 22.11.2024р. про факт затримання на напрямку 109 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 100 метрів від державного кордону України в межах встановленої прикордонної смуги Берегівського контрольованого прикордонного району громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з іншими громадянами України, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку, у складі групи осіб, при цьому здійснив злісну непокору законним вимогам працівника ДПСУ (а.с.4), схемою виявлення та затримання громадянина ОСОБА_1 , його паспортними даними.

Вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991р., та його вину у вчиненні, передбаченого ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП адміністративних правопорушень, які є достатніми для здійснення переконливих висновків, і поза всяким сумнівом доводять вину особи у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Суд встановив, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідають вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України №898 від 18.09.2013р., вони складені уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності самого правопорушника. Зі змісту протоколу вбачається, що йому роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, що засвідчено власним підписом.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі та покладається судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про його порушення вимог cт.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991р., та скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП, за вказаних у протоколах обставин.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення за ознаками ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП, що в нього були підстави для фальсифікації протоколів чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази у матеріалах справи, тому суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » діяв у межах наданих йому повноважень.

Водночас, судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Так, відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Відповідно до диспозиції частини другої статті 185-10 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення злісної непокори, законному розпорядженню чи вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, у складі групи осіб, які полягали у вимозі пред`явити документи, що посвідчують особу.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 , суть вчинених ним правопорушень полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску у складі групи осіб та у злісній непокорі, законному розпорядженню чи вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, у складі групи осіб.

Згідно ст.9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Отже, ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 та ч.2 ст.185 -10 КупАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене у складі групи осіб абоособою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень та у злісній непокорі законним вимогам працівникам ДПСУ.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що матеріалами справи поза розумним сумнівом доведено, що 22.11.2024р., о 06.15 годині, прикордонним нарядом «Група реагування» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку 109 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 100 метрів від лінії державного кордону України в межах встановленої прикордонної смуги Берегівського контрольованого прикордонного району було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб. При спробі затримання на неодноразову повторювану законну вимогу військовослужбовця, зупинитися та надати документ, що посвідчує особу, для перевірки ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , здійснював спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, проігнорував та вдався до втечі, та в подальшому був затриманий працівниками ДПСУ.

При розгляді даної справи суд бере до уваги, зокрема і те, що ОСОБА_1 був достатньо проінформований посадовими особами ДПС України, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення та йому було відомо, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься у Виноградівському районному суді Закарпатської області, а відтак, за наявної сукупності наведених вище доказів.

Суд також бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що він звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонного наряду щодо нього або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку, а тому суд вважає, що працівниками прикордонної служби не було допущено порушення його права на захист.

При цьому, вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом, права та обов`язки йому роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не мав, послуги захисника та перекладача йому було забезпечено, однак від їх надання,зокрема, щодо захисника з Центру правничої допомоги, він відмовився, про що в протоколі наявні відповідні записи.

Таким чином, докази зазначені в протоколі про адмінправопорушення в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП, окрім його визнання своєї вини, судом визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву, в судовому засіданні досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, що ставились йому за провину.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи вимоги ст.33, ч.2 ст.36 КУпАП, особу правопорушника, який вину визнав повністю, вперше притягається до адміністративної відповідальності, обставини вчинення ним правопорушення ним повністю визнано, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід обрати міру адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (Вісімтисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень за ч.2 ст.204-1 КУпАП без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки такі знаряддя та засоби відсутні.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує вимоги ст.33 КУпАП, зокрема, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке на переконання суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.ст.40-1,283 КУпАП, ст.4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, відповідно до вимог та керуючись ст.ст.23, 187 ч.1, 293-294 КУпАП України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження адміністративну справу №299/391/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, адміністративну справу №299/393/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10 КУпАП, присвоївши об`єднаним адміністративним матеріалам єдиний унікальний номер судової справи- №299/391/25.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харків та мешканця АДРЕСА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП та накласти на нього за ч.2 ст.185-10 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700, 00 (Одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) гривень.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харків та мешканця АДРЕСА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накласти на нього за ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (Вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харків та мешканця АДРЕСА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (Вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харків та мешканця АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для сплати штрафу: код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0007401, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання- 3(три) місяці.

СуддяА. А. Надопта