Справа №751/603/25
Провадження №3/751/522/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з даних протоколу про місце роботи не повідомив, місце проживання: АДРЕСА_1 -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП

за участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 р. о 12 год 06 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Корнієвського 40 у м.Чернігові керував т/з «ВАЗ 2111» /д.н.з. НОМЕР_1 / та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольні напої, а саме горілку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.10 «є» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

31.01.2025 р. в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкогольних напоїв після ДТП, стверджуючи про вживання ним алкоголю перед зіткненням транспортних засобів. Вважав, що допущене ним правопорушення має бути кваліфіковане за ч.1 ст.130 КУпАП. Надані працівникам поліції пояснення просив не враховувати як такі, що не відповідають дійсності, та були обумовлені його бажанням уникнути або мінімізувати відповідальність. В зв`язку з формуванням остаточної позиції захисту, просив відкласти розгляд справи для залучення захисника.

14.02.2025 р., ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, особисто не з`явився та не забезпечив представлення своїх інтересів захисником. Надіслав клопотання про перекваліфікацію адміністративного правопорушення та розгляд справи без його участі.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Згідно п.п.1.3 та 1.9 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з діючим законодавством.

За положеннями п.2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до положень ч.4 ст.130 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст.124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху) та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Судом, згідно постанови Новозаводського районного суду міста Чернігів від 30.01.2025 р., встановлено, що ОСОБА_1 причетний до дорожньо-транспортної пригоди, а її наслідки перебувають у прямому причинному зв`язку саме з порушенням ним вимог п.13.1 ПДР.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час з`ясування обставин пояснив працівникам поліції про вживання ним алкогольних напоїв після приїзду додому, тобто після ДТП. Більше того, ОСОБА_1 надав і письмові пояснення аналогічного змісту /а.с.9/.

Під час складання адміністративного протоколу інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 також подати пояснення щодо суті правопорушення, натомість останній відмовився від надання пояснень.

Суд акцентує увагу на тому, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч.1 ст.251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів.

Відтак зміст пояснень ОСОБА_1 , добровільно наданих ним в усній та письмовій формах поліцейським під час оформлення адміністративного протоколу, є вагомим підтвердженням тієї обставини, що він вживав алкоголь після того, як скоїв ДТП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 07.01.2025 року серії ЕПР1 №214746 та відеозаписом до нього; постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.01.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,1224 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; рапортами працівників поліції; клопотанням про перекваліфікацію адміністративного правопорушення в частині підтвердження працівникам поліції факту вживання алкоголю після ДТП.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів, які б підтверджували доведеність його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого саме ч.4 ст.130 КУпАП, є безпідставними, так як спростовуються відомостями, що містять у матеріалах справи.

Суд вважає, що співробітники поліції, установивши, що саме після ДТП за участі ОСОБА_1 , останній до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь, про що він особисто та добровільно повідомив правоохоронцям під відеофіксацію, поліцейські цілком правомірно та підставно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, інкримінувавши йому порушення вимог п.2.10 «є» ПДР, та кваліфікувавши його дії за ч.4 ст.130 КУпАП.

За встановлених обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Суд не враховує надані пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні при обґрунтуванні судового рішення, оскільки вони спростовуються його ж попередніми поясненнями правоохоронцям щодо вживання алкоголю після ДТП та оцінюються судом як захисною версією для спроби змінити кваліфікацію його дій на ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої є значно меншою в порівнянні з ч.4 ст.130 КУпАП.

Більше того, твердження ОСОБА_1 про перебування в стані алкогольного сп`яніння і до моменту ДТП жодним чином не спростовує його винуватість за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки визначальним в даному випадку є «вживання алкоголю» після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Натомість предметом доказування вини за ч.1 ст.130 КУпАП є, зокрема, доведення у водія за відповідною процедурою «стану сп`яніння».

Суд вважає, що первинні пояснення ОСОБА_1 , надані працівникам поліції після його відшукання, є більш достовірними та наближеними до реальних обставин. Логічного пояснення доцільності самообмови останнім в момент складання протоколу не встановлено. Фактичне заперечення ним обставин, що зазначені в протоколі, відбулось лише під час судового розгляду, що беззаперечно свідчить про певне моделювання власної поведінки з врахуванням і осмисленням фактичних обставин справи, співставленні суворості санкцій частин статті, а також отриманої правової допомоги. Враховуючи вище викладене, підстави для задоволення клопотання про перекваліфікації адміністративного правопорушення відсутні.

Наявний в матеріалах справи рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджується з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке має підвищений рівень суспільної небезпеки, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, наявність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи наявність негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції статті у виді штрафу.

Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу не встановлено. Окрім того, суд також вважає, що в даному випадку саме такий вид і розмір стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ч.4 ст. 130, ст.ст.221,283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та застосувати адміністративні стягнення за ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 грн. 00 коп. (тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 ( шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г. Павлов