Справа № 473/122/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"17" лютого 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., захисника особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ліпатова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце роботи в протоколі не вказано, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ЕПР1 №209978 від 01.01.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «01.01.2025 року 02:56 год. в м.Вознесенськ по вул.Бузьких козаків водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Insignia номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ зі згоди водія за допомогою Драгер алкотест приладом АRPJ-0491 під відеозапис, що здійснювався за допомогою бодікамери TEKSAR-4500 та автореєстратору «YІ-реєстратор» та згідно корінця алкотесту №249 результат склав 1,83 %, з яким водій погодився».

В протоколі вказано, що водій ОСОБА_1 зазначив таке: «не згоден. Військовий».

Вказано, що у водія ОСОБА_1 не вилучено посвідчення водія.

Згідно довідки інспектора СРПП Лісового Е. - ОСОБА_1 отримував посвідчення на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 та за період з 01.01.2024 року по 01.01.2025 року ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані як порушення п.2.9 «а» ПДР України та за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином за допомогою смс-повідомлення, на номер, який зазначено ним у заяві, яке отримав згідно довідки про доставку смс-повідомлення 08.01.2025 року, що надана до протоколу поліцією. Про причини неприбуття до суду ОСОБА_1 не повідомив та клопотань про відкладення слухання справи до суду не подав. Відповідно до ст.268 КУпАП справу було розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , проте в присутності його захисника адвоката Ліпатова С.В.

Захисник просив провадження у справі закрити, вказавши, що 01.01.2025 року було зупинено авто його клієнта, який виконував бойове завдання та діяв в стані крайньої необхідності.

Захисник надав повідомлення вч НОМЕР_4 про те, що ст.сержант ОСОБА_1 вч НОМЕР_5 підпорядкований до вч НОМЕР_4 , знаходився на бойовому чергуванні в цілях захисту повітряного простору України, а саме Вознесенського району, в ніч з 31/1.01.2025, виконував бойове завдання по доставці прибору «Терліон» на позицію. Оскільки він є старшим групи, відповідальною людиною і завжди сумлінно виконує свої службові обов`язки, він дійсно був направлений на дану позицію. Про інцендент командуванню вч відомо.

Оглянувши відеозаписи, що надані поліцією до протоколу про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що 01.01.2025 року поліцейськими вночі було зупинено автомобіль, в якому перебуває двоє чоловіків у військовій формі. Військові повідомляють, що отримали завдання доставити прилад нічного бачення. Водій надає згоду пройти освідування на місці та встановлено покажчик алкотесту 1,83 проміле. Водій дані алкотесту не оспорює, зазначає, що перебуває на службі в Благодатному та має терміново доставити прилад нічного бачення. Просить поліцейських провести їх авто до мосту. Документи у військових відсутні, вказують, що залишили їх на позиції, оскільки терміново потрібно було проїхати. Військові просять не складати протокол, проте ОСОБА_2 повідомляє, що все вирішує суд та за потрібне рішення один водій на джипі вже заплатив судді.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд враховує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено за допомогою технічного засобу DRAGER 6820.

До протоколу серія ЕПР1 №209978 від 01.01.2025 року долучено роздруківку результатів приладу газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6820 АRPJ-0491, який 01.01.2025 року зафіксував результат тесту 1.83 ‰ (проміле) вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_1 , в цій же роздруківці алкотесту зазначено, що останнє калібрування приладу відбулося 29.10.2024 року. Вказану роздруківку ОСОБА_1 підписав без зауважень. Також є направлення для проходження огляду в лікарні та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де стоїть відмітка, що ОСОБА_1 з результатами алкотестеру згоден.

На думку суду в даній ситуації підлягають застосуванню положення ст.17 та ст.18 КУпАП, на які послався захисник.

Так ст.17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно із ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно з приписами ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

З 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, що спрямований на захист держави та її громадян від збройної агресії рф.

Як вбачається з оглянутого відеозапису авто, що зупинили поліцейські, керує військовий та з ним перебуває ще один військовий, які повідомляють, що виконують завдання у зв`язку із несенням служби та мають доставити прилад за наказом командування. Також військові кілька разів просять поліцію провести їх у зв`язку із виконанням завдання.

Отже дії водія авто (військовослужбовця) в умовах воєнного стану фактично були спрямовані на забезпечення захисту та усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку. Таким чином, шкода завдана вчинений ОСОБА_1 правопорушенням, а саме керування авто в стані сп`яніння, є менш значною, ніж усунена ним шкода для захисту від збройної агресії. А отже правопорушення було вчинено в умовах крайньої необхідності.

Так Верховний Суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій. Враховуючи наведене (постанова від 21.12.2018 у справі №686/5225/17).

Відповідно до ч.4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема, на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 діяв як військовослужбовець з метою доставки відповідного приладу в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАПза обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.17, 18, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б.Зубар