Справа № 602/627/24
Провадження № 3/602/2/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2025 р. Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Радосюк А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1(м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності -

за 1 ст.130 КУпроАП,

в с т а н о в и в :

До провадження Лановецького районного суду Тернопільської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпроАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 452539 від 14.06.2024 року вбачається, що 14.06.2024 року о 10 год. 08 хв. в м.Ланівці по вул. Тернопільській Кременецького району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки FORD FOCUS C-MAX д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у закладі охорони здоров`я, відмовився.

В судове засідання ОСОБА_1 та представник ОСОБА_1 адвокат Карапетян Е.Т. не з`явилися, однак на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Карапетян Е.Т. надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити без його участі та клопотання про закриття провадження у справі. У клопотанні вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства. Зазначає, що ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено, що автомобіль зупинили для перевірки документів у зв`язку з інформацією, що автомобілем керує водій, який позбавлений права керування, однак жодного рішення уповноваженого органу державної влади про обмеження чи заборону руху транспортного засобу FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 та скоєння порушення ПДР до матеріалів справи не долучено. З наявного у матеріалах справи DVD-R диску не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які автомобіль слід було зупинити, у зв`язку із чим усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з відеозапису вбачається, що на момент зупинки працівниками поліції автомобіля, ніяких ознак алкогольного сп`яніння зазначених у протоколі, у ОСОБА_1 немає. Також у матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було оформлено на місці та вручене

ОСОБА_1 .. Просить закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпроАП, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи вбачається що відносно ОСОБА_1 не виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема, з тих підстав, які йому пред`являлись перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування.

Натомість, як слідує з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2387805 від 14.06.2024 року, на ОСОБА_1 інспектором поліції накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, за те що він керував транспортним засобом без чинного страхового поліса. Проте, вказане порушення не могло бути причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки його встановили працівники поліції під час перевірки документів на автомобіль вже після зупинки транспортного засобу.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, які стали причиною для зупинки керованого ним автомобіля.

Враховуючи наведене, правомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими за відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що передувало складенню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП тобто було причиною зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

В зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є недопустимим доказом.

Також, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858 (надалі Інструкція), за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 452539 від 14 червня 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.

Разом з тим, викладені у протоколі дані не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам.

Так, всі викладені в протоколі про адмінправопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

При цьому суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що після того як працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу та сказав, що на останнього буде винесено постанову за порушення ПДР України, то одразу запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому медичному закладі, вказуючи ознаку алкогольного сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини, на що той відмовився.

Разом з тим, вказаний відеозапис не містить відомостей про те, яким чином інспектор поліції прийшов до переконання про наявність зазначених ним у протоколі ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук.

Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками описаними у цій Інструкції.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Із вказаних норм вбачається, що законним огляд водіїв на стан відповідного виду сп`яніння є лише тоді, коли у діях цих осіб вбачаються чіткі ознаки конкретного виду сп`яніння, чи перебування під дією лікарських препаратів.

Така вимога поліцейського повинна бути підставною та узгоджуватися із приписами норм законів та підзаконних актів щодо наявності у водії ознак сп`яніння для пред`явлення цієї вимоги.

Так, наявність такої ознаки, як різкий запах алкоголю з ротової порожнини у ОСОБА_1 з відеозапису встановити неможливо і на цьому ж відеозаписі не відображено такої ознаки сп`яніння, як тремтіння рук, про що вказано у адмінпротоколі і така водієві не повідомлялася.

Поряд з цим, особа, яка притягується до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП при спілкуванні з поліцейськими поводить себе відповідно до обстановки, яка відбувалася, чітко та адекватно відповідає на запитання поліцейських, має чіткі рухи, виконує законні вимоги поліцейського.

Отже, в ході дослідження відеозапису, ознак алкогольного сп`яніння у

ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не було, а поведінка не вказувала на перебування його в стані сп`яніння.

Також, як вбачається з відеозапису, поліцейський перебував на певній відстані від ОСОБА_1 і тому не можливо встановити, як він встановив таку ознаку алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з ротової порожнини.

Частиною 5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Європейський Суд з прав людини у справі Абрамян проти росії від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п.а п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі. Крім того, Суд констатував, що положення п.п.а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий суд, гарантоване п.1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

В даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так само, наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування поза розумним сумнівом про що неодноразово наголошує Європейський Суд, зокрема у рішенні по справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v.The United Kingdom, заява №5310/71) і застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, на чому й наголошує ЄСПЛ у рішенні від 21 липня 2011 року в справі Коробов проти України, заява №39598/03.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року у справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, відповідно до якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, необхідно відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відсутні належні допустимі докази керування ним транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що зобов`язувало його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або визначення ступеню алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від чого водій відмовився; протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є недопустимим доказом. Наданий до протоколу єдиний доказ відеозапис, не дає змоги довести вину водія ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та у відмові пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний висновок у даній справі узгоджується із висновками, викладеними Тернопільським апеляційним судом у постановах від 16 січня 2025 року у справі №607/19366/24; від 03 жовтня 2024 року у справі №607/16601/24; від 12 вересня 2024 року у справі №595/1320/24; від 23 грудня 2024 року у справі №607/15655/24; від 16 вересня 2024 року у справі №595/897/24; від 03 червня 2024 року у справі №598/816/24.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпроАП - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпроАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А. В. Радосюк