Провадження № 33/824/324/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого - іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , його представника Михайловина Д.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.1224 і ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 10.07.2024 року о 14:20 год. керуючи автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Симона Петлюри, 25 у м. Києві, під час руху заднім ходом, в порушення вимог п. 10.9 ПДР України не переконався у безпечності свого маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований праворуч автомобіль «BMW» номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Після чого, ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП, в порушення вимог п. 2.10 (а) залишив місце ДТП.

В апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказано на незаконність постанови судді через надання неправильної оцінки наявним матеріалам справи. На думку апелянта, відсутні будь-які докази на підтвердження факту виникнення ДТП на стоянці, а саме що ДТП сталася саме за участі вказаних автомобілів «Hyundai» та «BMW» та що автомобіль «BMW» заїхав на стоянку неушкодженим. Окрім цього, відсутні будь-які відео чи фото-докази факту ДТП та експертне дослідження заявленого зіткнення й зовнішнього пошкодження автомобілів, зокрема автомобіля «Hyundai», внаслідок зіткнення на стоянці, однак зазначене суддею не перевірялося та не оцінювалося. Посилання судді на протокол, схему ДТП, письмові пояснення та відеозапис паркування не може бути беззаперечним доказом ДТП, так як вказані документи самого факту ДТП на стоянці не підтверджують. Окрім цього, апелянт впевнений, що суддею незаконно об`єднано в одну справу протоколи за ст.124 й ст.1224 КУпАП, розглянуто їх одночасно та постановлено одне рішення. Тому, просив постанову скасувати, та постановити нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив доводи цієї скарги та просив її задовольнити;

потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали її доводи необґрунтованими, просили залишити цю скаргу без задоволення;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 і ст.1224 КУпАП місцевий суд мотивував тим, що у справі зібрана достатня кількість доказів, якими доводиться винність останнього у порушенні вимог п.10.9 та п. 2.10 (а) ПДР України зокрема та вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 й ст.1224 КУпАП загалом. Між тим, такий висновок зроблений внаслідок неналежної оцінки зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та достатності і погодитись із ним не можливо.

Поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення, а також перелік джерел доказів визначені у ст. 251 КУпАП. Апеляційний суд вважає, що у даній справі не встановлено фактичних обставин, якими би підтверджувалась та обставина, що ОСОБА_1 у час та місці, що указані у протоколі про адміністративне правопорушення, а також за обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, керуючи автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення із автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого цей автомобіль отримав механічні пошкодження. Апеляційний суд зважає на те, що очевидців такої події не було і ніхто не може підтвердити цей факт. Потерпілий також не був очевидцем даної події, а про обставини наїзду стверджує отримавши інформацію виключно із інших джерел, належність яких викликає сумнів. Факт наїзду автомобіля «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 на автомобіль «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , не підтверджується і наявними у справі відеозаписами. Так, зазначеними відеозаписами зафіксоване паркування автомобіля «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яке здійснюється у декілька прийомів. Проте, факт наїзду автомобіля «Hyundai» на автомобіль «BMW», тобто зіткнення цих автомобілів зазначеним відеозаписом не підтверджується. Тобто, указаним відеозаписом не встановлюються обставини, за наявності яких дійсно можливо би було стверджувати про те, що відбулося зіткнення указаних автомобілів. Щодо поведінки ОСОБА_1 після закінчення паркування, то відсутні підстави стверджувати про те, що вона не відповідала звичайній поведінці будь-якого водія після закінчення відповідного маневру та перед залишенням автомобіля і не може указувати на наявність будь-яких фактичних обставин, які би підтверджували факт зіткнення зазначених вище автомобілів. Посилання потерпілого на те, що ОСОБА_1 після виходу із автомобіля проводив огляд пошкоджень автомобілів внаслідок ДТП є його припущенням і не підтверджується зібраними у справі доказами. Щодо пошкоджень, які виявлені на обох автомобілях, то у ході провадження у цій справі не було зібрано доказів, у тому числі отримання висновку спеціаліста або шляхом проведення відповідного експертного дослідження про те, що виявлені на обох автомобілях пошкодження відповідають один одному, тобто утворились чи могли утворитись від зіткнення зазначених вище автомобілів, у тому числі і за обставин, які зафіксовані на відповідному відеозаписі. Не містять матеріали справи і буд-яких даних про час утворення зазначених пошкоджень, як на одному, так і на іншому автомобілі. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то у відповідності до практики ЄСПЛ, висловленої у рішенні «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у даній справі не зібрано доказів, якими би доводилась вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке стало наслідком порушення ним вимог п. 10.9 ПДР України та поклавши в основу доказування його вини зазначений вище відеозапис, фотоматеріали із зафіксованими пошкодженнями та пояснення потерпілого ОСОБА_2 , місцевий суд фактично вдався до припущень, щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, оскільки зазначеними вище доказами ця вина не доводиться. У будь-якому разі аналіз зібраних у справі доказів викликає сумнів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачиться судом на його користь.

Неврахування цих обставин призвело до ухвалення місцевим судом рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке не відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості і підлягає скасуванню.

Оскільки обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.1224 КУпАП є похідним від обвинувачення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а обвинувачення у вчиненні останнього правопорушення визнається судом не доведеним, то є не доведеним і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1224 КУпАП.

Із урахуванням наведеного, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню. Оскільки у ході провадження у цій справі не встановлено доказів, якими би доводилась вина ОСОБА_1 у вчиненні поставлених йому у вину адміністративних правопорушень, провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та ст.1224 КУпАП закрити у зв`язку із відсутність у його діях складу цих адміністративних правопорушень, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.