КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/4649/24
Провадження № 3/505/256/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року місто Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Дзюбинський А. О., за участі представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Дрогобецької Т.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 на розгляд до Котовського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024 матеріали судової справи передано для розгляду судді Дзюбинському А.О.

Згідно з протоколом серії ПдРУ № 002127Е від 14.11.2024 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 14.11.2024 о 06:50. Так, відповідно до інформації головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону, на залізничному вокзалі м. Подільськ, Одеської області, виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в групі осіб, а саме із гр. України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , намагався перетнути державний кордон поза пунктами пропуску через державний кордон, на вихід з України до Республіки Молдова, на напрямку Тимкове (Укр) - Броштяни (РМ), в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги статті 9 Закону України "Про державний кордон України", тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. У судове засідання з`явився представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Дрогобецька Т.Ю., якою надані письмові заперечення стосовно матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 002127Е ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 14.11.2024 о 06:50. Відповідно до інформації головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону на залізничному вокзалі м. Подільськ, Одеська область, виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в групі осіб із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та намагався перетнути державний кордон поза пунктами напрямку Тимкове (Укр) - Броштяни (РМ), в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги статі 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені частиною першою статті 63 Конституції України та частиною першою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що ОСОБА_1 не потребує послуг захисника та долучено пояснення ОСОБА_3 , копію паспорта ОСОБА_1 , довідка щодо проведення фільтраційно-перевірочних заходів.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, викладена у протоколі, не відповідає тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Згідно з ч. 2 цієї статті відповідальність настає за вчинення тих саме дій, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Аналіз змісту диспозиції ч. 1, 2 статті 204-1 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що вказані норми за своєю властивістю є бланкетними, тобто з метою їх застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Відповідно, докази по даній справі повинні встановлювати наявність в діях ОСОБА_1 факту спроби перетину ним державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Згідно із ст. 1, 3 Закону України «Про державний кордон України» державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про державний кордон України» особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» Подільський район Одеської області включено до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147 затверджено Положення «Про прикордонний режим» (далі - Положення № 1147 від 27.07.1998 року), на виконання вимог Закону України «Про державний кордон України», встановлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд (підпункт З пункту 2 в редакції Постанови КМ№ 890 від 04.08.2021).

Адміністративно-територіальні межі м. Подільськ не знаходяться у безпосередній близькості до лінії державного кордону, а їх відмежовують ряд населених пунктів. Між м. Подільськ та лінією державного кордону з Республікою Молдова (на напрямку Тимкове (Україна) знаходяться ряд населених пунктів: с. Миколаївка Перша, с. М. Фонтан, с. Борщі, с. Зелений Кут, с. Дібровка, с. Слобідка.

Відстань між м. Подільськ та державним кордоном (згідно загальнодоступній інформації, відображеної в мережі становить близько 32 км., м. Подільськ не є містом, до якого заборонено в`їзд будь-кому з громадян України, осіб без громадянства та іноземця окрім випадків прямої заборони.

Той факт, що ОСОБА_1 перебував у межах території, на якій установлено контрольований прикордонний район, за умови відсутності об`єктивних доказів, які б свідчили про його намір перетнути державний кордон поза її межами пункту пропуску, не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, матеріли справи не містять об`єктивних відомостей на підтвердження того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на безпосереднє перетинання державного кордону України поза межами пунктами пропуску, тобто у спосіб, заборонений законом.

Перебування ОСОБА_1 у Подільському районі Одеської області, на відстані близько 32 км від державного кордону значно перевищує ширину прикордонної смуги та не є свідченням того, що особа мала на меті, у будь- який спосіб, незаконно перетнути державний кордон України.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є загальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданих до суду матеріалів неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки до суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній 14.11.2024 року перетинав або здійснив спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб.

Зміст правопорушення сформульований лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 був затриманий при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону України, відсутня схема, де саме мало місце таке правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з 'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.201броку) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч. З ст. б Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення посадова особа зобов`язана зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП.

Відповідно до коментованої статті 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення.

Окрім того, суд зазначає, що визнання ОСОБА_1 факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, у письмових поясненнях, наданих у день складання протоколу про адміністративне правопорушення, само по собі не є належним та достатнім доказом наявності складу адміністративного правопорушення. Суб`єктивне ставлення особи до обставин справи не може замінити об`єктивного аналізу обставин, а надані докази у їх сукупності не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 204-1, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1КУпАП, та провадження у справі відповідно до п.1ч.1 ст. 247 КУпАП закрити через відсутність достатніх доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її законним представником, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ