Номер провадження: 33/813/410/25
Головуючий у першій інстанції Непорада О.М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Хангельдян К.С., представника Одеської митниці Кептене Д.А., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ковташа Д.М., розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці Іванчукової А.Ю. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ» (, 01030, Україна, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, буд. 17/52а), місце проживання АДРЕСА_1 ,

притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 закрито провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил вбачається, що 05.02.2024 року до Одеської митниці підготовлена та подана митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ» (далі - МД), яка була прийнята та зареєстрована за номером №24UA94U4.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці були надані: інвойс від 19.02.2024 року за №240219/CT, СMR від 20.02.2024 року за №0123589, контракт від 21.11.2023 року за №CT-2123BP, та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД від 25.02.2024 року №24UA94U4 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем та відправником товару є компанія «CORCEL TRANSGRUPO S.L.U.» (Spain, 28002 Madrid, Padre Claret Street, 21-6-C.), а покупцем та одержувачем - ТОВ «Б`ЮТІ ПОІНТ» (, Україна, 01030, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана, буд. 17/52а).

Згідно граф МД №24UA94U4, було заявлено 20 найменування товару у кількості 40 місць, а саме: «Косметичні засоби торгівельних марок та засоби для догляду за волоссям, шкірою…» загальною фактурною вартістю 54 783,01 EUR, загальною митною вартістю 2 293 131,65 грн., загальною вагою брутто 20 814,93 кг, який прибув до Одеської митниці автотранспортом BH9465OC/BH2453XF, умови поставки CPT.

Після здійснення митного оформлення за МД №24UA94U4 вищевказані товари було випущено у вільний обіг.

Листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України

від 23.07.2024 року №26/26-04/7/1715 до Одеської митниці спрямовано відповідь митних органів Італійської Республіки від 09.07.2024 року №453855/RU/SB (вх. Держмитслужби України від 03.07.2024 року №18619/11/26) із наданням експортних документацій, які були підставою для відправлення зазначених товарів з Італійської Республіки до України.

В ході опрацювання інформації, яка надана у вищевказаному листі митних органів Італійської Республіки встановлено, що фактично товари, які у вантажному автомобілі №AB6972BO/AB4888XP надійшли до України за МД типу «ІМ40ДЕ» від 25/02/2024 №23UA94U4 та інвойсом від 19.02.2024 № 240219/CT, оформлювались у митних органах Республіки Італії за експортними митними деклараціями від 20.02.2024 №8053 D, від 20.02.2024 №8054 P, від 20.02.2024 №8055 R, від 09.02.2024 №32216 L та від 09.02.2024 №32223J у режимі «експорт» до України.

Відповідно документів, наданих Італійською стороною, відправниками та продавцями товарів за експортними МД від 20.02.2024 №8053 D, від 20.02.2024 №8054 P, від 20.02.2024 №8055 R, від 09.02.2024 №32216 L та від 09.02.2024 №32223J є ID HAIR COMPANY A/S, PUNTI DI VISTA SRL, TOTIS SP. Z.O.O. , DAVINES S.P.A, одержувачем є компанії LIMITED LIABILITY COMPANY (BALKIVSKA STR., 108, 65005 ODESSA), за МД № 62947X продавцем та відправником товару є SOLARIA SRL (VIA XX SETTEMBRE, 9 37129 VERONA), одержувачем є компанія «STYLEPRO» (ST.ZELENAJA 35 79005 LVIV), LLC «OPTIMA-21» (STR. MEL'NYTS'KA, 29A 65033 ODESSA), «BEAUTY TRADE LTD» (123, LOBANOVSKOGO STR., OFFICE 1 03035 KYIV), «LIMITED LIABILITY COMPANY» (BALKIVSKA STR 108 65005 ODESSA).

Але відповідно до інформації у МД від 25.02.2024 №23UA94U4 продавцем та відправником товару є компанія CORCEL TRANSGRUPO S.L.U. (Spain, 28002 Madrid, Padre Claret Street, 21-6-C.), а покупцем та одержувачем - ТОВ «Б`ЮТІ ПОІНТ» (, Україна, 01030, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана, буд. 17/52а).

Крім того, встановлено, що фактурна вартість товару, заявлена при імпорті товару є меншою, ніж фактурна вартість задекларована у експортних деклараціях, які наданні митними органами Італійської Республіки.

Фактурна вартість товару, яка задекларована за митною декларацією №24UA94U4 дорівнює 54 783,01 EUR, митна вартість 2 293 131,65 грн., що не відповідає даним експортних деклараціях від 20.02.2024 №8053 D, від 20.02.2024 №8054 P, від 20.02.2024 №8055 R, від 09.02.2024 №32216 L та від 09.02.2024 №32223J 239 821,93 EUR (дорівнює 10 007 289,49 грн. за курсом на день оформлення МД 41,728).

Відповідно даних, зазначених в експортних митних деклараціях, вищевказаний товар прямував з Італії до України автотранспортним засобом WGM85420/ НОМЕР_1 .

Згідно МД №24UA94U4 вищевказаний товару прибув з Італії до Одеської митниці автотранспортом BH9465OC/BH2453XF.

Отже, під час співставленням даних, які містяться в експортних митних деклараціями від 20.02.2024 №8053 D, від 20.02.2024 №8054 P, від 20.02.2024 №8055 R, від 09.02.2024 №32216 L та від 09.02.2024 №32223J, встановлено невідповідність даних щодо продавця, одержувача, транспортного засобу, умов поставки та митної вартості товару, які заявлені у МД від 25.02.2024 №24UA94U4.

Таким чином, на думку митного органу, керівником ТОВ «Б`ЮТІ ПОІНТ» гр. ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів (сертифікат про походження товару №TM UA 27969960 від 21.11.2022), які містять неправдиві дані стосовно продавця, одержувача/покупця, транспортного засобу та вартості товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України

На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами митниці був складений протокол про порушення митних правил, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник Одеської митниці Іванчикова А.Ю. подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що під час співставленням даних, які містяться в експортних митних деклараціями від 20.02.2024 №8053D, від 20.02.2024 №8054Р, від 20.02.2024 №8055R, від 09.02.2024 №32216 L та від 09.02.2024 №32223J встановлено, невідповідність даних щодо продавця, одержувача, транспортного засобу, умов поставки та митної вартості товару, які заявлені у МД від 25.02.2024 №24UA9404.

Таким чином, переміщення товарів через митний кордон України на адресу ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ» () здійснено шляхом надання до митниці в якості підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві дані щодо продавця, одержувача/покупця та вартості товару.

Просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти адміністративне стягнення відповідно до санкції даної статті.

Погоджуючись з рішенням районного суду представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що постанова суду є законною та обґрунтованою та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 1 статті 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З аналізу вказаних правових норм статей 486 та 487 МК України, а також статей 2, 9, 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Усі вказані елементи складу адміністративного правопорушення є неподільним цілим. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній, або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

При цьому наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

За змістом положень ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden №36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між компанією «CORCEL TRANSGRUPO S.L.U.» (Spain, 28002 Madrid, Padre Claret Street, 21-6-C) та ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ» () було укладено зовнішньоекономічний контракт №CT-2123BP від 21.11.2023 року щодо поставок товарів, номенклатура, якість, кількість та ціна яких визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною та складені відповідно до положень цього контракту.

Зазначений контракт був основним документом, на підставі якого компанією «Б?ЮТІ ПОІНТ» імпортовано товари, та на підставі якого видавались інвойси та здійснювались взаєморозрахунки з контрагентом. Факт існування фінансових відносин підтверджується копіями платіжних квитанцій №10 від 19.04.2024 року (на суму 34 000,00 EUR) та № 13 від 10.05.2024 року (на суму 20 783,01 EUR) з компанією «CORCEL TRANSGRUPO S.L.U.», які надані стороною захисту.

Слід зазначити, що існування цього контракту не заперечується Одеською митницею, даний контракт був прийнятий під час митного оформлення товарів.

Так, ввезений ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ» товар було оформлено за вищевказаною митною декларацією зі сплатою до державного бюджету митних платежів, з проведенням усіх митних формальностей та форм митного контролю, які Одеська митниці вважала необхідними для забезпечення контролю щодо дотримання законодавства України (в тому числі - перевірка правильності визначення митної вартості товарів, перевірка правильності нарахування митних платежів тощо).

Тобто, на момент ввезення та митного оформлення товарів в Одеській митниці контракт був дійсним, правомочним та таким, що підлягав виконанню, це узгоджується з відомостями в митній декларації та товаросупровідних й комерційних документах.

На підставі вивчення надісланих митною службою Італійської Республіки матеріалів Одеською митницею зроблено висновок, що нібито одержувачами ввезеного на адресу ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ» товару виступали чотири українські компанії: «STYLE PRO» (м. Львів), «OPTIMA-21» (м. Одеса), «BEAUTY TRADE LTD» (м. Київ), «LIMITED LIABILITY COMPANY» (м. Одеса).

Однак, як слідує з матеріалів справи, посадовими особами митниці не вживались заходи для встановлення цих українських компаній, не проводилась перевірка їх причетності до покупки та сплати за вищевказаний товар. Фактично не відомо, чи існують вищевказані юридичні особи, чи є вони суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, чи оформлювались ними в митних органах України попередні повідомлення про намір ввезення товарів (в порядку, передбаченому статтею 194 МК України) тощо.

Крім цього, працівниками митного органу на підтвердження висновку, що одержувачами виступають вказані українські компанії, не представлено будь які дані, зокрема, зовнішньоекономічні контракти, інвойси чи платіжні доручення, оскільки, за змістом обвинувачення, в тому числі, заявлено неправдиві відомості щодо одержувача.

Судом обґрунтовано зазначено, що не зрозуміло, за допомогою яких даних або наявної інформації, митний орган України прийшов до висновку, що товар зазначений у МД №24UA94U4 від 25.02.2024, поданий ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ», як вантажоодержувачем, є товаром, який визначений у документах наданих митним органом Італійської Республіки.

Так, продавцем товару та контрагентом за контрактом є іспанська компанія, однак, міжнародний запит щодо перевірки документів через Держмитслужбу України направляється до Італії.

Відповідно до експортних декларацій Італійської Республіки (№8053 D, №8054 P, №8055 R від 20.02.2024 та №32216 L, № 32223J від 09.02.2024) з Італії до України направлено товар вагою 10 751,2195 кг, що відрізняється від ваги, заявленої в інвойсі №240219/СТ від 19.02.2024 року, поданого до МД №24UA94U4, а саме 20 814,93 кг». Тобто, вага взагалі не співпадає.

Відповідно до даних, зазначених у вищевказаних експортних деклараціях, товар прямував з Італії до України автотранспортним засобом WGM85420/ НОМЕР_1 , однак, згідно МД №24UA94U4 від 25.02.2024 року, товар прибув до Одеської митниці автотранспортом НОМЕР_2 / НОМЕР_3 ».

Враховуючи суттєві невідповідності у наданих працівниками митниці документах реальним обставинам, ТОВ «Б?ЮТІ ПОІНТ» було надіслано запит до компанії продавця товару «CORCEL TRANSGRUPO S.L.U.» для підтвердження законності зовнішньоекономічної операції. В результаті чого отримано відповідь, листом від 11.09.2024 року №СТ/11092024-1, відповідно до якого компанія «CORCEL TRANSGRUPO S.L.U.» повідомила, що компанія «Б?ЮТІ ПОІНТ» є їх клієнтом за контрактом №СТ-2123ВР від 21.11.2023 року та здійснила останню поставку товарів за інвойсом №240219/СТ від 19.02.2024 року на суму 54 783,01 Євро (копія листа надається).

Беручи до уваги відповідь від митних органів Іспанії, доводи ОСОБА_1 виглядають більш розумними та прийнятними аніж припущення митного органу України, що відомості заявлені у МД №24UA94U4 від 25.02.2024 року є неправдивими. Митному органу України, у випадку наявності сумнівів у товаросупровідних документах ТОВ «Б?ЮТІ ПОЙНТ», необхідно було провести більш ґрунтовний аналіз та синтез отриманих документів, для того, щоб розумно довести існування обману або невідповідностей між поданими документами і наявними фактичними даними для митного декларування.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та не надавались у судовому засіданні будь-які дані чи належні докази на підтвердження що ОСОБА_1 вчинив дії, що були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Враховуючи вищевикладене, встановивши фактичні обставини справи та надавши зібраним доказам правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Крім цього, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18) в якої зазначено, що один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Докази, надані Одеською митницею до цієї справи на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 не мала наміру вчиняти будь-яких протиправних дій направлених на приховування товару від митного контролю, що свідчить про відсутність прямого умислу на вчинення митного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду першої слід залишити без змін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Іванчукової А.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов