Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/428/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вказано у протоколі, серії ААД № 835283 від 05.12.2024, 05.12.2024 о 22 год 00 хв. в м. Ржищів по вул. Лугова водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Кагарлицьким районним судом Київської області, а саме: не мав відповідних документів на право керування транспортними засобами відповідної категорії "В", вчинене повторно протягом року.

Крім того, згідно з протоколом, серії ААД № 835282 від 05.12.2024, 05.12.2024 о 22 год 00 хв. в м. Ржищів по вул. Лугова водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою Drager Alcotest 6810, результат тесту 2,39 проміле, тест 708. Порушення зафіксоване на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, вказував, що він не заперечує тієї обставини, що у той день він вживав алкогольні напої. Проте ОСОБА_1 категорично заперечував ту обставину, що він керував автомобілем, оскільки він позбавлений права керування й у той день автомобілем керував його сусід - ОСОБА_2 . Під час прибуття патрульної поліції його автомобіль стояв припаркований на дорозі, бо закінчилось пальне, а сам він задрімав у автомобілі.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що у той день 05.12.2024 саме він протягом дня був за кермом автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 . З 09 години ранку він разом з ОСОБА_1 їздили до м. Кагарлик у справах, де відвідували ринок та родичів ОСОБА_1 . На зворотному шляху їх зупинили на пості поліції у м. Кагарлик, де поліцейські пересвідчились, що автомобілем керує ОСОБА_2 . Надалі вони повернулись у м. Ржищів близько 21 години, під`їхавши до будинку, де проживає ОСОБА_1 , в автомобілі закінчилось пальне, тому ОСОБА_2 залишив там автомобіль і пішов додому.

Свідок ОСОБА_3 , який звертався до поліції з приводу припаркованого на дорозі автомобіля ВАЗ 2102, у судове засідання не з`явився, у телефонному режимі повідомляв, що не бажає з`являтися до суду.

У судове засідання, за згодою висловленою у судовому засіданні ОСОБА_1 , викликався працівник СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старший сержант ОСОБА_4 , проте він не прибув у судове засідання та не повідомив причини неявки.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення, ААД № 835283 від 05.12.2024, у якому вказані обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- протокол про адміністративне правопорушення, ААД № 835282 від 05.12.2024, у якому вказані обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП;

- результат тесту на алкоголь від 05.12.2024, з якого встановлено, що 05.12.2024 о 22 год 40 хв. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 2,39 проміле;

- копію постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 09.05.2024, стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- картку первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 05.12.2024, з якої встановлено, що 05.12.2024 о 22 год 06 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.12.2024 о 22 год 05 хв. за адресою: м. Ржищів, вул. Лугова, ОСОБА_3 повідомив, що посеред вулиці стоїть авто ВАЗ 2104, темного кольору, можливо водій у стані алкогольного сп`яніння, заважає проїхати;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.12.2024;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стосовно ОСОБА_1 , з якого встановлено, що результат тесту 2,39 проміле, від підпису ОСОБА_1 відмовився;

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.12.2024;

- рапорт поліцейського СРПП ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Голуба В. від 05.12.2024;

- диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долучений до матеріалів справи. З відеозапису встановлено, що працівник поліції підходить до автомобіля, який стоїть у нерухомому стані, двигун не працює, надалі працівник поліції просить водія відкрити двері автомобіля. Водій погодився пройти тестування на алкоголь на місці зупинки, результат тесту 2,39 проміле. Водій відмовився від підпису у протоколі.

ІV. Оцінка суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_2 , переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи ОСОБА_1 , оцінивши зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтями 126 та 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина друга ст. 130 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті.

Положеннями п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності як за ч. 5 ст. 126 КУпАП так і за ч. 2 ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року, справа № 404/4467/16-а, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

За змістом частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судове засідання неодноразово викликались працівники СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старший сержант ОСОБА_4 , а також свідок ОСОБА_3 , - особа, яка повідомила про те, що автомобіль ВАЗ стояв посередині дороги, однак вони у судове засідання не прибули.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_2 , 5.12.2024 саме він протягом дня був за кермом автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 . З 09 години ранку він разом з ОСОБА_1 їздили до м. Кагарлик у справах, де відвідували ринок та родичів ОСОБА_1 . На зворотному шляху їх зупинили на пості поліції у м. Кагарлик, де поліцейські пересвідчились, що автомобілем керує ОСОБА_2 . Надалі вони повернулись у м.Ржищів близько 21 години, під`їхавши до будинку, де проживає ОСОБА_1 , в автомобілі закінчилось пальне, тому ОСОБА_2 залишив там автомобіль і пішов додому.

Згідно висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 208/712/19, уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконує функцію обвинувачення та разом із протоколом скеровує до суду одержані ним письмові докази.

Отже, у суду відсутні повноваження вчиняти жодні процесуальні дії, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення, а тому в основу свого рішення суд покладає лише письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, пояснення свідків) та самим водієм.

Однак, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій, суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені в протоколі, а також твердження ОСОБА_1 і встановити дійсні обставини у справі.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що працівником поліції, який склав протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував 5.12.2024 транспортним засобом повторно.

Натомість, з матеріалів справи встановлено, що керування транспортним засобом 05.12.2024 водієм ОСОБА_1 не підтверджено. Ці обставини встановлено з відеозапису боді камери, який долучено до матеріалів справи. При перегляді відеозапису, який наявний у матеріалах справи, вбачається, що на ньому не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Також ці обставини підтверджуються іншими матеріалами справи, а саме карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 05.12.2024, де вказано, що ОСОБА_3 повідомлено на службу 102 про те, що автомобіль ВАЗ стоїть посередині дороги та заважає проїхати; поясненнями свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 у той день не керував автомобілем, натомість протягом усього дня 05.12.2024 автомобілем керував саме свідок.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

З цього приводу, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням оголошених вище доказів, на думку судді, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є не доведеною належними та допустимими доказами.

Оскільки не доведено повторне протягом року керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то відповідно, не доведено вчинення ОСОБА_1 повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП, тобто повторне керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, визначених ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, та під час розгляду адміністративного матеріалу в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушень, - суд оцінює критично.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та відсутній склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч.5 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 23, 36, 126, 130, 213, 221, 283, 284, 291, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень стосовно ОСОБА_1 , - № 374/428/24 (провадження № 3/374/10/25) за ч. 2 ст. 130 КУпАП та № 374/427/24 (провадження № 3/374/19/25) за ч. 5 ст. 126 КУпАП в одне провадження та присвоїти єдиний унікальний № 374/428/24, провадження № 3/374/10/25.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Ржищівський міський суд Київської області.

Суддя А.В. Потапенко