Номер провадження: 33/813/422/25
Номер справи місцевого суду: 509/910/23
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 05 січня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що про існування протоколу за ст. 130 КУпАП він дізнався лише 20 квітня 2023 року та звернувся до суду з заявою про надання часу на захист та відеозапису. Про дату засідання та розгляд справи ОСОБА_1 не був повідомлений. 03 грудня 2024 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, проте постановою Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року відмовлено у поновленні строку на оскарження та повернуто апеляційну скаргу апелянту із зазначенням, що повернення апеляційною скарги не позбавляє права особу звернутися повторно з апеляційною скаргою та вмотивованим клопотанням про поновлення строку.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, в зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає подальшому розгляду та підлягає поверненню ОСОБА_1 за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що постанову суду винесено 12 травня 2023 року без участі ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 про слухання справи у суді першої інстанції був обізнаним, що підтверджується повідомленням про отримання 22 березня 2023 року судової повістки у судове засідання яке було призначено на 06 квітня 2023 року (а.с.7). 20 квітня 2023 року ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та з іншою заявою у якій вказав, що з протоколом не згодний.

20 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.21).

03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року відмовлено у поновленні строку на оскарження та повернуто апеляційну скаргу апелянту із зазначенням, що повернення апеляційною скарги не позбавляє права особу звернутися повторно з апеляційною скаргою та вмотивованим клопотанням про поновлення строку.

05 січня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року у якій також просив суд поновити строк на оскарження, посилаючись на те, що про існування постанови суду він дізнався на початку грудня 2024 року коли його зупинили поліцейські та повідомили те, що його позбавлено прав.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 особисто надав пояснення, що 23 червня 2023 року його зупинили поліцейські та повідомили, що він не має права керувати транспортним засобом, оскільки позбавлений водійських прав, та з того часу знає про те, що є постанова.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки з 22 березня 2023 року ОСОБА_1 було достеменно відомо про судове провадження відносно нього, а з 23 червня 2023 року йому повідомлено про наявність постанови суду, проте з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду через півтора року.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаними про відоме йому судове провадження, переконливих доводів з приводу наявності реальних обставин, які б унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою не вказав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейським судом у справі «Пономарьов проти України», зазначено, що принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не наведено об`єктивних причин, щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

За таких обставин, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева