Справа № 289/2443/24
Номер провадження 3/289/116/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 3 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 2 ст. 122, ч. 1, 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення від 05 грудня 2024 року, 05.12.2024 о 21 год 58 хв по вул. Грушевського в м. Радомишль Житомирської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, не маючи при собі реєстраційний документ на цей транспортний засіб, у стані алкогольного сп`яніння та не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед поворотом з вулиці Чорнобильської на вулицю Грушевського, чим порушив вимоги п. п. 2.1 а), б), 2,9 а), 9.2 б) ПДР.

ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, однак останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та участі його сина.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (пункт 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Складання протоколів про адміністративне правопорушення відносно неповнолітньої особи, враховуючи вимоги ст. 270 КУпАП повинно відбуватися виключно в присутності законних представників (батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників), оскільки внаслідок свого віку неповнолітня особа не може в повній мірі здійснювати самостійно свої права.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що в порушення вимог ст. 270 КУпАП та всупереч вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, встановивши, що ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень перебував у неповнолітньому віці, не переконався, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушень вчинення яких йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язаний був такі дії вчинити, шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та його батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного, так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Наведені обставини вказують на грубе порушення права ОСОБА_1 на захист та виходячи з доктрини ЄСПЛ «плодів отруйного дерева» роблять недопустимими докази у справі, зокрема як вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення, так і інших доказів.

Відтак допустимих доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. п. 2.1 а), б), 2,9 а), 9.2 б) Правил дорожнього руху суду надано не було.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1, 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 270, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1, 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО