ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/561/25 Справа № 206/6507/24 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О.П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: захисника Павленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Павленка А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду 01.12.2024 року о 12 год. 24 хв. у м. Дніпро, Самарський район, вул. Зоопаркова, буд.94, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена рухливість. Від проходження медичного огляду в медичному закладі з метою встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік , та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Павленко А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- доданий відеозапис місця події не є безперервним та містить суперечності;

- відсутні докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за події., що мала місце 01.12.2024 року о 12 год. 24 хв.

- протокол про адміністративне правопорушення не відповідає затвердженій формі протоколу про адміністративне правопорушення ( Додаток 1 до та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 ( далі Інструкція №1376);

- ОСОБА_1 не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України;

- рапорт працівника поліції не є безперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення; відеозаписом місця події; протоколом про адміністративне затримання; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на нездійснення безперервно відеозапису не є слушними, так як обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі місця події зафіксовано як ОСОБА_1 після того, як були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, однак ОСОБА_1 , запитавши два рази , - чому він повинен щось проходити, почав тікати, тобто фактична поведінка водія свідчить про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначення в апеляційній скарзі про те, що відео місця події має суперечності,- не є слушним, так як відеозапис місця події складається з двох файлів, а саме: відеореєстатора з поліцейської машини, на якій зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 ( 12:24:44 год. 12:25:08 год.) та відео з боді камери поліцейського ( 12:29:17год. 14:11:31год. ), де зафіксовано безпосереднє спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутні докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не є слушним, та спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини, що мали місце 01.12.2024 року о 12год. 24 хв., який ОСОБА_1 підписав особисто, заперечень щодо факту керування не мав ( а.п. 1).

Окрім цього, обставини, викладені у протоколі, підтверджуються відеозаписом з місця події , відповідно до якого ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції факт керування не заперечував. Особу водія було встановлено за посвідченням водія через застосунок Дія НОМЕР_2 .

Посилання на те, що при складанні протоколу було порушено право на захист, так як ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, не є слушними, оскільки відповідно до протоколу зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, про що він поставив свій підпис ( а.п.1). Разом з ОСОБА_1 був присутній в суді першої інстанції, та скористався через захисника правом апеляційного оскарження.

Доводи апеляційної скарги про те, що бланк протоколу не відповідає серії зразку такого протоколу, який міститься у Додатку 1 до Інструкції 1376, не заслуговують на увагу, оскільки порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені Інструкцією №1376 та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року ( далі Інструкція №1395). Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення відповідає бланку протоколу, зазначеному у Додатку №2 до Інструкції №1395 (пункт 3 розділу IІ).

Протокол, як і рапорт не є самостійними доказами вини ОСОБА_1 , а підтверджуються відеозаписом події.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу залишити слід без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Павленка А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко