Номер провадження: 33/813/524/25
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н.Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І., за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, представника митниці Терновського М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ Н. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова Харківської області, громадянки України, відомості про працевлаштування та сімейний стан відсутні, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України, -

установив

Обставини справи

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 05.09.2024 року о 11:42 годині в зону відповідальності міжнародного автомобільного пункту пропуску «Маяки Удобне Паланка» ВМО №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України прибув транспортний засіб під керуванням гр. Молдови ОСОБА_2 , пасажиром в даному транспортному засобі переміщувалась гр. України ОСОБА_3 .

Під час проведення огляду речей у гр. України ОСОБА_1 при спрацюванні службової собаки «Шейла» старшого державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення (ВКЗ) ОСОБА_4 в чемодані з особистими речами було виявлено незадекларовиний препарат:

- «Tylolhot» до складу якого входить «псевдоефедрин», загальна кількість - 3 упаковки по 12 пакетиків (загальна кількість 36 шт.).

Виявлений препарат переміщувався без ознак приховування та його виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб.

Речовину «Псевдоефедрин» віднесено до таблиці ІV, списку 1 (Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 зі змінами.

Вказаний препарат гр. України ОСОБА_3 не задекларувала письмово та не заявила під час усного опитування.

Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів у гр. України ОСОБА_1 , на момент перетину митного кордону, були відсутні.

Таким чином, громадянка ОСОБА_3 вчинила недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України.

У зв`язку з чим, у відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0898/50000/24 від 05.09.2024 року.

Судом першої інстанції ОСОБА_3 , визнана винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнена від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення та їй оголошено усне зауваження.

Предмети, вилучені за протоколом про порушення митних правил №0898/50000/24 від 05.09.2024 року вирішено конфіскувати.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Анточ А. подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову скасувати і прийняти нову, якою ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України та накласти на неї адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що про наявність медичних препаратів під час перетину митного кордону України громадянка України ОСОБА_3 не заявила під час усного опитування та не задекларувала письмово.

Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення медичних препаратів у громадянки України ОСОБА_1 на момент перетину митного кордону були відсутні.

Також, опитана за обставинами справи громадянка України ОСОБА_3 особисто підтвердила, що переміщувала вказаний медичний препарат через митний кордон України та не знала, що такі препарати мають обмеження до переміщення та підлягають обов`язковому декларуванню.

Таким чином громадянка України ОСОБА_3 особистими поясненнями підтвердила, що дійсно придбала та переміщувала через митний кордон України вказаний препарат.

Звертає увагу на те, що «Tylolhot» є рецептурним препаратом та відпускається тільки при наявності рецепту, а матеріалами справи про порушення митних правил № 0898/50000/24 доведена вина громадянки України ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, підстави для звільнення її від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП відсутні.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з`явилась, причини неявки апеляційному суду не повідомила.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення представника Одеської Митниці, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 458 Митного Кодексу України (далі МК України) - порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органом для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Вирішуючи питання щодо вимог апеляційної скарги про необхідність накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення відповідно до санкції статті, апеляційний суд враховує таке.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положення ст. 22 КУпАП регламентують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, дане порушення не потягло за собою будь-яких негативних наслідків.

Враховуючи конкретні обставини порушення митних правил, а саме переміщення ОСОБА_8 незадекларованого лікарського засобу у кількості трьох упаковок, той факт, що остання порушила митні правила вперше (протилежних даних суду не надано) та те, що вчинене правопорушення не заподіяло істотної шкоди суспільним інтересам та державі, апеляційний суд визнає вірними висновки суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 22 КУпАП, із визнанням вказаного правопорушення малозначним та закриття провадження у справі, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 471, 522, 529, 530 МК України, - суддя Одеського апеляційного суду,

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ Н. залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року, якою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнена від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець