Справа № 461/7937/23 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л. Д.
Провадження № 33/811/1803/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Левчуку А.-І.В., з участю захисника Комарницького Е.Г., представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «OPEL ASTRA» р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536,80 гривень судового збору.

Згідно з постановою 13.03.2022 о 0:55 год., через митний пост «Мостиська» Львівської митниці, смугою руху «зелений коридор», гр. України ОСОБА_1 ввіз легковий автомобіль «OPEL ASTRA» р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» під зобов`язання про зворотнє вивезення № UA209040/2022/1488 від 13.03.2022р. з терміном тимчасового ввезення ТЗ (за даним зобов`язанням) до 01.05.2022р. Станом на 07.09.2023р з митної території України вищевказаний транспортний засіб не вивозився і в інший митний режим поміщений не був. На виклик Львівської митниці згідно листа від 17.08.2023 №7.4-4-28-03/21084(згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Укрпошти, лист вручено «Особисто») для надання пояснень щодо не вивезення автомобіля «OPEL ASTRA» р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . та участі у складенні протоколу про порушення митних правил громадянин ОСОБА_1 до митного органу не з`явився.

Станом на 07.09.2023 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 17.10.2023, провадження в справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимоги покликається на те, що постанова винесена передчасно, без дослідження всіх обставин справи.

Зазначає, що постійно проживав за кордоном та до 18.03.2023 перебував на постійному консульському обліку.

Однак, з початком повномаштабного вторгнення росії на територію України та початком бойових дій, він 13.03.2022 дійсно на своєму автомобілі «OPEL ASTRA» р/н НОМЕР_3 приїхав в України та 18.03.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і цього дня був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходив у військовій частині НОМЕР_4 .

14.11.2024 на підставі наказу № 20/РС командира НОМЕР_5 окремої бригади охорони був звільнений у запас Збройних сил України за станом здоров`я наявності інвалідності.

Тому, після звільнення з військової служби він невідкладно направився до найближчого пункту пропуску через державний кордон України, однак під час перевірки його документів на блокпості біля м. Моршин, працівники поліції повідомили, що стосовно нього відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є відкрите виконавче провадження № 74183399, щодо виконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/7937/23 відносно накладення на нього стягнення з підстав порушення ним ч.6 ст. 481 Митного кодексу України.

Про існування даної постанови йому нічого не було відомо. Жодного електронного повідомлення чи листування з цього приводу він не отримував та і не міг отримувати оскільки проходив військову службу. Тому він звернувся до вищезазначеного відділення примусового виконання рішень де 29.11.2024, отримав виконавчі документи та саму постанову суду.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Заслухавши пояснення представника митниці, захисника особи, яка притягується до відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Згідно з протоколом про порушення митних правил ОСОБА_1 поставлено у провину те, що він 13.03.2022 о 00:55 год., через митний пост «Мостиська» Львівської митниці, смугою руху «зелений коридор», ввіз легковий автомобіль «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» під зобов`язання про зворотнє вивезення № UA209040/2022/1488 від 13.03.2022 з терміном тимчасового ввезення ТЗ (за даним зобов`язанням) до 01.05.2022. Станом на 07.09.2023 з митної території України вищевказаний транспортний засіб не вивозився і в інший митний режим поміщений не був.

Разом з тим до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував на консульському обліку з 22.01.2019 до 18.03.2023 (а.с. 48).

18.03.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і цього дня був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходив у військовій частині НОМЕР_4 (а.с. 52-54).

14.11.2024 на підставі наказу № 20/РС командира НОМЕР_5 окремої бригади охорони ОСОБА_1 був звільнений у запас Збройних сил України за станом здоров`я наявності інвалідності (а.с. 55).

Статтею 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

За положеннями абз.5 ч. 4 ст. 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч.6 ст.380 МК України).

Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2022 громадянин України ОСОБА_1 , ввіз легковий автомобіль «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів».

Вказаний транспортний засіб ОСОБА_1 зобов`язався вивезти у термін до 01.05.2022. Станом на 07.09.2023 з митної території України вищевказаний транспортний засіб не вивозився і в інший митний режим поміщений не був.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що неможливість вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України, пов`язана з введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану та мобілізацією ОСОБА_1 до лав ЗСУ з 17.03.2022, на підтвердження чого суду надані копія військового квитка.

Відповідно до положень ст. 460 МК України (особливості відповідальності за деякі види порушень митних правил) вчинення порушень митних правил, передбачених зокрема ст.481 цього Кодексу (серед інших), внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Положення розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений Наказом Міністерства фінансів від 31.05.20212 за № 657, застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У цьому розділі надано визначення аварії та обставин непереборної сили:

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Отже, введення воєнного стану є в розумінні наведених норм законодавства дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Крім того, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до п.п.1,2 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2000, що затверджений Законом №2105- ІХ від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Тобто на час дії воєнного стану громадянам України, чоловікам віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім тих військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У зв`язку з такими обставинами як оголошення військового стану в Україні та мобілізація ОСОБА_1 , останній не мав права перетину державного кордону та не міг вивезти транспортний засіб «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , за межі митної території України.

При цьому, враховано, що за положеннями ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Отже передати вказаний транспортний засіб іншій особі з метою вивезення його за митну територію України ОСОБА_1 не міг.

Відтак, апеляційним судом встановлено, що у ОСОБА_1 були об`єктивні перешкоди, які не надавали можливості до закінчення терміну вивезти автомобіль, що підтверджується наданими суду апеляційної інстанції доказами.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом та невиконанням особою обов`язку щодо зворотного вивезення транспортного засобу, з огляду на мобілізацію ОСОБА_1 майже з початку введення на території України воєнного стану, а саме з 17.03.2022.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинення правопорушення за ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином не врахував обставини справи, зокрема: оголошення 24.02.2022 військового стану; мобілізацію ОСОБА_1 до лав ЗСУ; визнання Торгово-промисловою палатою України військової агресії РФ проти України форс-мажорною обставиною з 24.02.2022.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наведені обставини в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості своєчасно вивезти вказаний автомобіль через поважні причини, що не залежали від його волі. При цьому, слід зазначити, що надзвичайність таких обставин, які носять винятковий характері знаходяться за межами впливу на них особи, яка притягується до відповідальності, вказує на те, що ці обставини носили характер обставин непереборної сили, що не залежали від волі ОСОБА_1 , але безумовно вплинули на можливість вивезення ним ввезеного транспортного засобу за межі митної території України. Надані суду документи є належними і достатніми доказами існування обставин, що унеможливили виконання ним вимог положень МК України.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку не вбачається умисел ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки, викладені вище обставини про причини пропуску строку є суттєвими та поважними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, не доведена. В діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язковий елемент складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.481 МК України, зважаючи на обставини непереборної сили, через що останній не зміг виконати зобов`язання про зворотне вивезення належного йому транспортного засобу.

На переконання апеляційного суду, зазначені обставини відповідно до вимог ч.1 ст.460 МК України виключають відповідальність ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, оскільки ним доведено причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням обов`язку та наявністю форс-мажорних обставин, що унеможливили вивезення автомобіля за межі митної території України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не вивіз в строк транспортний засіб в силу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в контексті вимог Митного кодексу України, а тому його дії не можуть містити ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Отже, апеляційна скарга містить обґрунтовані правові підстави для скасування постанови місцевого суду, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.6 ст.481 МК України не доведена.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Урдюк