ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №33/818/355/25 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника Клімова М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Постановою встановлено, 21 вересня 2024 року приблизно о 07 год.35 хв. в м.Харкові, вул. Клочківська, водій ОСОБА_1 керував тз Деу Сенс днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд пройшов на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора драгер А RHJ 0296, тест 2818, результат складає 0,75 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати в повному обсязі, а провадження по справі закрити. Зазначає, що він є діючим військовослужбовцем, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений працівниками поліції без залучення працівників ВСП, хоча він наполягав на цьому. Вказує, що при оформлені протоколу він пояснював, що ним було випито легкого пива, і на той момент він був вже тверезий, у зв`язку з чим не мав ознак алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що він виконує обов`язки по захисту неба над містом Харковом, тому йому потрібно військове посвідчення для виконання службових обов`язків.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що йому не було відомо про існування цієї постанови, а судом, на його запит від 24 грудня 2024 року, вона не була вручена, у зв`язку з чим він не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, судове повідомлення про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги повернулось на адресу Харківського апеляційного суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Клімов М.П. повідомив, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, та його терміново викликали на бойове завдання, правова позиція між ними узгоджена та не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі, однак з обов`язковою участю його захисника адвоката Клімова М.П.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Клімова М.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.9 А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу т а швидкість від 21 вересня 2024 року, акту огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, тесту №2818, рапорту працівника поліції, відеозапису події за участю ОСОБА_1 .

Зокрема, з відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №133655 від 21 вересня 2024 року, вбачається, що 21 вересня 2024 року приблизно о 07 годині 35 хвилин в м.Харкові по вул. Клочківській, 370, водій ОСОБА_1 керував тз Деу сенс, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд пройшов на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора Драгер А RHJ 0296, тест 2818, результат складає 0,75 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР керування тз особами в стані алкогольного сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).

ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», де ОСОБА_1 особисто зазначно «відмова»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав»; «Підпис водія (особи) про отримання тимчасового дозволу»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений), копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні».

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк.6), ОСОБА_1 під час події мав ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук; порушення координації рухів. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатору Drager ARHJ 0296, результат позитивний, вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 0,75 % проміле, що підтверджується роздруківкою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» (арк. 5). ОСОБА_1 погодився із результатом газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» та власноруч поставив свій підпис у зазначених документах.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП ХОР ОКНЛ від 21 вересня 2024 року, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, але огляд у медичному закладі не проводився (арк.4).

У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 21 вересня 2024 року за участю ОСОБА_1 , який був зафіксований на бодікамеру працівника поліції (акр. 2).

Зокрема, з відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що останній, керуючи транспортним засобом, був зупинений на блокпосту Дергачі. Під час перевірки документів та спілкування з водієм, працівником поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим працівник поліції зробив контрольний забір повітря, який показав, що алкоголю немає. ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер» шляхом його продуття. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,75% проміле.При цьому, на запитання поліцейського, чи згоден водій із результатом, останній повідомив, що згоден (0:04:57). Працівник поліції роз`яснив водію, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У подальшому, ОСОБА_1 ознайомили із протоколом про адміністративне правопорушення, де останній поставив свої власноручні підписи, та отримав його копію. Крім того, працівники поліції повідомили водія про відсторонення від керування транспортним засобом. Будь-яких заперечень щодо незаконних дій працівників поліції або незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння та складання протоколу, ОСОБА_1 не висловив.

Таким чином, з відомостей цього відеозапису, об`єктивно вбачаються обставини події та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до професійного адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що сторона захисту подавала заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій керівництва патрульної поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Поряд із цим, з метою перевірки всіх обставин справи, суд апеляційної інстанції викликав в судове засідання працівника поліції Котляр К.О., який складав протокол стосовно ОСОБА_1 , направлення на огляд водія транспортного засобу, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, щоб з`ясувати обставини події, які він зафіксував в протоколі.

Однак, 21 січня 2025 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява від поліцейського Котляр К.О. про розгляд судового засідання без його участі разом із письмовими поясненнями, відповідно до яких під час несення служби на СП «Дергачі» було зупинено автомобіль Деу Сенс під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час здійснення перевірки документів, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, який склав 0,75 % проміле, водій погодився, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол.

Такі пояснення працівника поліції, вочевидь, узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах справи, та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не залучено військову службу правопорядку, чим порушено порядок проведення огляду військовозобов`язаних на стан сп`яніння, є необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах

За змістом ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Тобто, аналіз положень ст. ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України

Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Крім того належить зауважити, що спеціально створеного суб`єкту владних повноважень військової поліції на цей час не створено, їх повноваження за колом осіб спеціальним законом не визначено.

В розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля».

В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.

Як вбачається з матеріалів провадження та відеозапису подій, ОСОБА_1 21 вересня 2024 року в м.Харкові по вул. Клочківській, 370, керував тз Деу сенс, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, де на блокпості був зупинений працівниками поліції, тобто поза межами військової частини. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що вказаний транспортний засіб, належить ОСОБА_2 .

Будь-яких зауважень або повідомлень про те, що він є військовослужбовцем та виконує відповідне завдання, а також виклик ВСП, ОСОБА_1 працівникам поліції не висловлював.

Більш того, з доданого стороною захисту до апеляційної скарги копії військового квитка, вбачається, що ОСОБА_1 є солдатом пожежного взводу військової частини НОМЕР_2 , однак, будь-яких підтверджуючих документів, що саме у цей день під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції він виконував свої службові обов`язки і знаходився на службі, в якості водія, апеляційному суду надано не було.

За таких обставин посилання апелянта на те, що оскільки він є військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктивним та необґрунтованим.

Поряд із цим, у пункті 1 ч.1 ст.255 КпАП України зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КпАП України), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Порядок, передбачений ч.2 ст.266 КУпАП визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КпАП України передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні залучатись, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Таким чином, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Закону України «Про національну поліцію».

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Законом не передбачено проведення окремого огляду для виявлення ознак сп`яніння, такі ознаки встановлюються під час спілкування водія із поліцейськими та констатуються за внутрішнім переконанням поліцейського.

Отже, спростування або підтвердження перебування водія в стані сп`яніння, відбувається не через оспорювання наявності ознак, а за рахунок проведення відповідного огляду у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, що і було запропоновано ОСОБА_1 .

Зокрема, з відеозапису, який долучений до матеріалів цієї справи, вбачається, що працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння. Результат огляду, відповідно до роздруківки газоаналізатору Драгер 6820, склав 0,75 % проміле. ОСОБА_1 погодився із зазначеним результатом, будь-яких заперечень не висловлював. Зазначене беззаперечно свідчить про обґрунтованість встановлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленні на огляд водія, що свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Доводи ОСОБА_1 про не позбавлення його водійського посвідчення, оскільки він є військовослужбовцем та виконує бойові завдання, не можуть бути підставою скасування постанови суду, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков