Справа№938/179/25
Провадження № 3/938/187/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Головного управління ДПС у Івано-Франківській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого керівником Приватного сільськогосподарського підприємства «Надія» (ідентифікаційний код 30718313, місцезнаходження: с. Яблуниця, Верховинський район, Івано-Франківська область),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-1 КУпАП, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2025 передана для розгляду судді Джусу Р.В.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №98 від 15.01.2025, складеного головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних у галузі переробної промисловості управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області Бурнаєвою Лілією Євгенівною, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою керівником ПСП "Надія", 02.01.2025 вчинив правопорушення, а саме, несвоєчасно подав звітність з податку на додану вартість за жовтень-листопад 2024, граничний термін подання якої настав 20.11.2024-за жовтень 2024, 20.12.2024-за листопад 2024, будучи, протягом року підданим адміністративному стягненню за те ж порушення, чим порушив порушивши п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.2 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, шляхом скерування судових повісток про виклик до суду на адресу його місця проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення. Причини неявки суду, не повідомив.

Окрім цього, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було додатково повідомлено про дату та час судового засідання, шляхом розміщення на офіційному Web-сайті Судової Влади України оголошення про його виклик до Верховинського районного суду Івано-Франківської області на 19.02.2025.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення від 15.01.2025 №98 на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КУпАП, суду надано:

- акт від 03.01.2025 №21/09-19-04-05/30718313 про результати камеральної перевірки щодо неподання податкової звітності з податку на додану вартість ПСП "Надія" () за жовтень-листопад 2024 року, в якому зафіксовано факт порушення, а також дати подання декларації - 20.11.2024 та 20.12.2024;

- корінець повідомлення від 02.01.2025 №26/6/09/19-04-05-06, про запрошення керівника ПСП "Надія" на 10.00год 14.01.2025 до кабінету №520 ГУ ДПС в Івано-Франківській області в м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20.

- рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПСП «Надія»;

- Акт про неявку посадової особи -керівника ПСП «Надія» ОСОБА_1 для підписання протоколу від 15.01.2025 №66/09-19-04-05-24/30718313»;

- електронну копію постанови Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2024 у справі №938/35/24, яка виготовлена (роздрукована) із Єдиного державного реєстру судових рішень.

Як передбаченост.9 КУпАП (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.1ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Згідно з ч.2 ст. 163-1 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Відповідно до ст.23,24 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: попередження; штраф; оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;) громадські роботи; виправні роботи; суспільно корисні роботи; адміністративний арешт; арешт з утриманням на гауптвахті.

Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №98 від 15.01.2025, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КУпАП, оскільки він згідно постанови Верховинського районного суду від 19.02.2024 у справі №938/35/24 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

В той же час, як вбачається із електронної копії постанови Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2024 у справі №938/35/24, яка виготовлена (роздрукована) із Єдиного державного реєстру судових рішень (повний зміст вказаної постанови досліджено судом шляхом отримання судом повного доступу до такої постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень), суддею було визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 було закрито.

Таким чином вказана постанова суду не може бути належним доказом того, що ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню протягом року за дії передбачені частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Інших доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року до 02.01.2025 було піддано адміністративному стягненню за правопорушення передбачене ст. 163-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Суддя звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу

Враховуючи наведені обставини, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 163-1 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною статтею слід закрити.

Керуючись статтями 7,9,23,24,163-1,245, 247,251,252,256,280,283,284- 285,294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-1КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС