КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/6752/24 Суддя І інстанції - Перекупка Г.А.
Провадження № 33/824/1047/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААД№ 682418 від 13 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 13 квітня 2024 року о 20 год.25 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Польовій, 166, с. Святопетрівського Бучанського району Київської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія,у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора DRAGER. Результат огляду позитивний становить 2,23 проміле.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), яким передбачено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що з наданого працівниками поліції відеозапису не вбачається, що його транспортний засіб рухався або переслідувався поліцейськими, відсутня на відеозаписі й фіксація повідомлення про причини зупинки транспортного засобу. Отже, на думку апелянта, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування ним транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вказує, що судом повинно враховуватись, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння. Для того, щоб виявити вказане правопорушення, транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в протиправному випадку (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), можна поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Крім того, апелянт вказує, що з результатами приладу «Драгер» він не погодився, однак працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я і встановленими обставинами спростовуються дані, зазначені як у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду про те, що він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. За таких обставин, на думку апелянта, огляд проведений з порушенням ч. 5 ст. 266 КУпАП, а тому вважається недійсним.

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт наголошує, що матеріали справи не містять доказів факту керування ним транспортним засобом, а він даний факт прямо заперечує. При цьому, згідно ст. 251 КУПАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності мають статус доказу, такого ж як і протокол. Також апелянт зазначає, що наявне у справі відео взагалі не містить факту його огляду на стан сп`яніння, а отже такий огляд проведений за відсутності відеофіксації даної процедури, при цьому присутніх свідків також не було і таким чином огляд проведено з прямим порушенням ст. 266 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Кожем`яченко В.В., який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №682418 від 13.04.2024, чек приладу «Драгер», направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапис з місця події. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд,перерахувавши вказані докази, не надав їм належної оцінки.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частина 3 вказаної норми закону передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Драгер».

Під час апеляційного розгляду було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. Відеозапис розпочинається з моментуознайомлення працівником поліції ОСОБА_1 зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення, а саме в момент, коли поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що у нього буде суд у Києво-Святошинському суді, вказує, що його посвідчення водія вилучається до суду і питає, чи буде він підписувати протокол, в подальшому пред`являють акт вилучення автомобіля. Даний відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, моменту зупинки транспортного засобу, а також самого процесу огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами якого він вказує, що не погоджувався.

Апеляційним судом з метою проведення об`єктивного та всебічного розгляду справи було направлено до УПП запит з метою надання повного відеозапису з нагрудної боді-камери інспектора СРПП ВП №1 Бучанського РУП, лейтенанта поліції Заїки І.І. під час його спілкування з ОСОБА_1 13.04.2024 в с. Святопетрівське, вул. Польова, 166. З відповіді на запит суду вбачається, що у відповідності п.п. 3, 7 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2010 за №1026, строк зберігання запитуваних відеозаписів становить не менше 30 діб, у зв`язку з чим надати відеозаписи не видається можливим.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього та факту самої зупинки, на що правильно звертає увагу в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Окрім іншого, під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейським на місці зупинки не було застосовано технічні засоби відеозапису, а також такий огляд, у разі неможливості застосування технічних засобів не було проведено у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису саме проходження огляду на стан сп`яніння до протоколу про адміністративне правопорушення долучено не було. Не видно із відеозапису також того факту, чи погоджувався ОСОБА_1 з даними результату огляду, чи заперечував їх та чи було йому запропоновано пройти огляд в медичному закладі.

Таким чином, відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, без застосування технічних засобів відеозапису та без присутності двох свідків, вважається недійсним.

Також з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 повністю ознайомлювали з протоколом про адміністративне правопорушення, роз`яснювали йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та чек до приладу Драгер за відсутності відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не є належними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Згідно вимог п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал