Справа № 214/1649/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., за участю: секретаря судового засідання Пугача Р.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чуприни С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має громадянство Україна, середньо-спеціальну освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2024 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №738261 від 07 лютого 2024 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 07 лютого 2024 року о 21:09 год. водій ОСОБА_1 , рухаючи по вул. Гетьманська, буд. 39Ж, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки ВА3 21099, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук; розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження повного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.9 «а» ПДР України.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чуприна С.П. в судовому засіданні пояснив, що його підзахисний після зупинки його працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху висловлював категоричну згоду на проходження повного огляду на стан наркотичного сп`яніння, в тому числі в медичному закладі. Однак в подальшому працівниками поліції було прийнято рішення провести розмову з ОСОБА_1 без відеозапису, під час якої останні ввели ОСОБА_1 в оману про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також погрожували безпідставним вилученням транспортного засобу. В подальшому, після тиску та погроз, працівник поліції повторно запропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого його підзахисний відмовився. Просив також врахувати, що його підзахисний мав проблеми із зором, про що свідчать надані ним медичні документи про стан здоров`я ОСОБА_1 . В подальшому захисник подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, посилаючись на зазначені ним в судовому засіданні обставини.

В подальшому захисник ОСОБА_1 адвокат Чуприна С.П. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чуприни С.П., з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, оскільки їх участь у судовому засіданні при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, враховуючи подану захисником заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, врахувавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення перебування особи, яка керує транспортним засобом, у стані сп`яніння, що встановлено за результатами проходження огляду у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського, за умови очевидної наявності ознак сп`яніння. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, склад правопорушення за ст.130 КУпАП передбачає наявність спеціального суб`єкта водія.

Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №738261 від 07 лютого 2024 року слідує, що водію ОСОБА_1 інкримінується керування 07 лютого 2024 року о 21:09 год. транспортним засобом марки ВА3 21099, р.н. НОМЕР_1 , по вул. Гетьманська, буд. 39Ж, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук; розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження повного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.9 «а» ПДР України.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 07 лютого 2024 року о 21:09 год. зафіксований на фрагменті відеозапису на диску DVD-R та не заперечувався останнім в ході судового розгляду справи.

Оглядом фрагменту відеозапису під назвою clip-0 встановлено, що причина зупинки ОСОБА_1 є технічна несправність задніх ліхтарів, а також порушення останнім Правил дорожнього руху, що ОСОБА_1 не заперечується.

При цьому, починаючи з 21:12 год. на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції, не виявивши у ОСОБА_1 явних ознак сп`яніння, з`ясував, чи не вживав ОСОБА_1 наркотичних засобів та запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 без роздумів погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Працівник поліції отримавши згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, повідомив про це іншого працівника поліції (напарника), на що останній запропонував поспілкуватися з ОСОБА_1 без камери, яка здійснює відеофіксацію та звукозапис спілкування працівника поліції з водієм ОСОБА_1 , що першим працівником поліції і було виконано.

На відеозаписі clip-0 зафіксовано, як інспектор поліції о 21:17 год. знімає з форменого одягу нагрудну відеокамеру та очевидно спілкується з ОСОБА_1 не здійснюючи фіксацію такого спілкування.

В подальшому, на відеозаписі clip-1 починаючи з 21:23 год. зафіксовано як інспектор поліції одягнув відеокамеру та повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що він не згодний пройти таких огляд.

Проводячи аналіз подій, зафіксованих на відеозаписі, та позиції сторони захисту про наявний психологічний тиск на ОСОБА_1 , а також можливі погрози про безпідставне вилучення транспортного засобу, суд приходить до висновку, що позиція сторони захисту є обґрунтованою та не виключає такого факту, а не дотримання працівниками поліції вимог Закону та інших нормативно-правових актів вказує на наявність обґрунтованих сумнівів наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, як підстав для повторного пред`явлення вимог останньому пройти огляд на виявлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до вимог п. 9 ч.1 ст.31, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції використовують спеціальні технічні засоби фото- і відеотехніку з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ №1026 від 18.12.2018, передбачено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису є очевидним факт, що після зупинки транспортного засобу марки ВА3 21099, р.н. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Гетьманська, буд. 39Ж, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, під керуванням ОСОБА_1 у останнього при огляді не було встановлено будь-яких ознак сп`яніння, враховуючи повідомлення останнім про незадовільний стан здоров`я пов`язаного із зором. При цьому, на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, останній погодився.

Така поведінка ОСОБА_1 відповідає вимогам Закону, в тому числі п.п.2.5, 2.9 «а» ПДР України, та поза розумним сумнівом свідчить про подальші безпідставні претензії працівника поліції про наявність у останнього ознак наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук; розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, як і повторній вимозі пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Приходячи до такого висновку суд зауважує, що відеозапис не підтверджує явної наявність у ОСОБА_1 вказаних вище ознак наркотичного сп`яніння.

Всі інші надані суду докази, додатні до протоколу, суд оцінює критично, як такі що не спростовують зроблених судом висновків.

Положеннями ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення поза розумним сумнівом (рішення ЄСПЛ Авшар проти Туреччини). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази у справі, суд встановив, що матеріали справи поза розумним сумнівом не доводять факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 245, 247 ч.1 п.1, 252, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко