КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/1226/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №753/19954/24

11 лютого2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Турка -Романюк Аліни Сергіївни на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 164 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 06 січня 2025 року адвокат ОСОБА_1 - Турка -Романюк Аліна Сергіївна подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада2024 року та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, а також порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_1 - Турка - Романюк Аліна Сергіївна , посилається на те, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні, про постанову суду першої інстанції дізнався 27 грудня 2024 року через свого адвоката, яка отримала текст оскаржуваної постанови на свою електронну адресу 27 грудня 2024 року.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постановиадвокат ОСОБА_1 - Турка - Романюк Аліна Сергіївна , посилається на те, що судом першої інстанції не було застосовано норми матеріального права. Постанова суду першої інстанції не містить аналізу практики з подібних спорів.

Вказує, що судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права, а саме: ст. 3, 42, 55, 58 ГК України, не враховано висновки, викладені у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності».

Крім того, вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції не містить аналізу практики з побідних спорів, не застосовано норми матеріального права. Зміст постанови суду першої інстанції свідчить про те, що суд при розгляді прави очевидно займає позицію органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення, вкладаючи в основу судового рішення лише міркування та докази, надані органом, яким склав протокол про адміністративне правопорушення, що є неприпустимим.

Вказує на те, що частиною 1 статті 164 КУпАП встановлено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб?єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов?язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона цього правопорушення, а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах: без державної реєстрації як суб?єкта господарювання; без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом; без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону; у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії; без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана диспозиція лише в загальному описує адміністративне правопорушення, не конкретизуючи його змісту, тобто є бланкетною. Тому для повного визначення ознак правопорушення необхідно звернутися до інших галузей права, що встановлюють норми, порушення яких призводить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно з ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснюється суб?єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку. Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно з ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Відповідно до ст. 58 ГК України суб?єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що

здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З огляду нa зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів протягом календарного року), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суду мали були бути надані докази того, що особа систематично здійснювала господарську діяльність (три і більше разів протягом календарного року) без реєстрації як фізичної особи-підприємця.

Однак, в оскаржуваній Постанові суд першої інстанції посилається лише на одну платіжна інструкцію Р24АD8228 з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 110 грн. за продаж товару, зокрема, паперу, у зв`язку з цим можна зробити висновок, що інших доказів матеріали справи 753/19954/24 не містять.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 - Турка -Романюк Аліна Сергіївна вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову було винесено 19 листопада 2024 року за відсутності ОСОБА_1 , якийпритягується до адміністративної відповідальності.

27 грудня 2024 року ОСОБА_1 через свого адвоката, яка отримала текст оскаржуваної постанови на свою електронну адресу 27 грудня 2024 року дізнався про винесену постанову судом першої інстанції.

06 січня 2025 року адвокат ОСОБА_1 - Турка -Романюк Аліна Сергіївна подала апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником ОСОБА_1 - Туркою - Романюк А.С., причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада2024 року є поважними.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 23.08.2024 року близько 12 год. 46 хв., здійснював продаж товару через мережу Інтернет, оплата за який здійснювалась на особистий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» фізичної особи ОСОБА_1 , при цьому встановлено, що останній не зареєстрований фізичною особою-підприємцем, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

До протоколу було долучено: - акт щодо неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; - корінець повідомлення щодо запрошення до Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 ; - лист ОСОБА_1 щодо надання пояснень та завірених копій документів щодо можливого порушення податкового законодавства; - інформація про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи; - копію платіжної інструкції; - скріншоти з Інтернет мережі.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів на підтвердження того, що в даному конкретному випадку, саме ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та займається підприємницькою діяльність чи є посадовою особою суб`єкта господарювання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_1 - Турка -Романюк Аліни Сергіївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києвавід 19 листопада 2024 року - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_1 - Турка -Романюк Аліні Сергіївні строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Турка - Романюк Аліни Сергіївни задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 рокускасувати.

Провадження стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: