Справа № 703/40/25 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовський В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , 20 грудня 2024 року о 16 год. 02 хв. по вул. Незалежності в м. Сміла Черкаського району Черкаської області керував автомобілем марки «Audi 80», д.н.з НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою серії БАД № 913765 від 13 вересня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення та шляхом направлення судової повістки за адресою проживання останнього.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом, також враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило, вважаю за можливе розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити без його участі та ухвалити рішення за наявними в справі доказами.

Окрім того, приписами ч.2 ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП до таких не відносяться, тому суд, приймаючи постанову за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 не порушує його право на захист.

При цьому суд зазначає, що безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201108 від 20 грудня 2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній порушив вимоги п.2.1«а» ПДР України, а саме керував автомобілем марки «Audi 80», д.н.з НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно п.2.1«а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією частини 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією частини 3 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Диспозицією частини 4 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність учасника дорожнього руху за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність учасника дорожнього руху за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо суддею під час судового розгляду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201108 від 20 грудня 2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 20 грудня 2024 року адміністративного правопорушення;

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 20 грудня 2024 року, в якій викладені обставини порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1 «а» ПДР України, які є аналогічними обставинам, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201108 від 20 грудня 2024 року;

- рапортом поліцейського СПРР ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Федорова Д.К. від 21 грудня 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 20 грудня 2024 року, відповідно до яких останній пояснив, що дійсно у вказаний в адмінпротоколі день та час керував автомобілем «Audi 80», д.н.з НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції, при цьому близько місяці тому відносно нього було винесено постанову за керування транспортними засобами, будучи позбавленим права керування;

- довідкою виданою т.в.о. начальника ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області про те, що згідно даних ІПС ІПНП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- довідкою виданою т.в.о. начальника ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області про те, що згідно даних ІПС ІПНП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, а саме постановою серії БАД № 913765 від 13 вересня 2024 року;

- копією постанови поліцейського ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області серії БАД № 913765 від 13 вересня 2024 року, згідно якої, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., зокрема, в зв`язку з тим, що останній 13 вересня 2024 року по вул. Незалежності в м. Сміла керував автомобілем «Audi 80», д.н.з НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 не визнав факт того, що він керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зазначивши, що вказаного адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності він не вчиняв та на місці і час його скоєння, що вказані в постанові суду присутнім не був. Водночас зазначив, що близько місяця тому його автомобіль також був зупинений працівниками поліції, які вказували на те, що він позбавлений права керування транспортними засобами, тому не має права керувати автомобілем, вказана постанова суду ним не оскаржувалась. В подальшому, автомобіль було вилучено працівниками поліції та поміщено його на штраф майданчик, оскільки встановлено, що такий перебуває у розшуку.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення - не встановлено.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки санкція частини 5 статті 126 КУпАП є конкретною і не містить альтернативного адміністративного стягнення, суддя уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, однак без оплатного вилучення транспортного засобу.

Така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КпАП України.

Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, 126, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст.5 Закону України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору, який зарахувати на рахунок: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Згідно ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання ним постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.В. Волосовський