Справа № 143/998/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.02.2025 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

встановив:

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 153799 від 12.11.2024 року та додані матеріали, в яких зазначено, що 12.11.2024 року близько 16 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , мати ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не контролювала його дозвілля, що призвело до завдання удару цепком в міському парку в місті Погребище неповнолітньому ОСОБА_3 , котрому завдано закриту черепно - мозкову травму, забійно рвані рани лобної ділянки зліва.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані інспектором з ЮП Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Мельником О.П., котрий склав протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала та пояснила, що вона займається вихованням сина, в той день він пішов на прогулянку із однокласниками та повернувся вечором додому. В подальшому вона дізналася, що в ході прогулянки між хлопцями виникала суперечка, однак її син повідомив їй, що він не наносив ударів неповнолітньому ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сушко П.П. подав до суду клопотання, в якому, посилаючись на невідповідність зазначеної в протоколі суті адміністративного правопорушення точному змісту диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, просив закрити провадження у справі за відсутності в діянні складу означеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Надаючи оцінку достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суддя виходить із наступного.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Суд ураховує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства, так і з практикою ЄСПЛ. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення має бути складений уповноваженою особою за наслідками повного та всебічного з`ясування обставин справи, підтверджених сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, у якому, серед іншого, має бути зазначена суть правопорушення, яка повинна точно відповідати всім необхідним елементам складу відповідного адміністративного правопорушення, зазначеного у статті (частині статті) КУпАП.

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що під вжитим у ч. 1 ст. 256 КУпАП поняттям «суть адміністративного правопорушення» розуміється формулювання фактичних обставин правопорушення, короткий виклад тексту диспозиції адміністративно - правової норми, порушення якої інкримінується особі, та правова кваліфікація діяння.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року №25444/94, п. 52; справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року №23969/94, п. 58; справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року №42780/98, п. 34).

Повертаючись до обставин розглядуваної справи, необхідно відзначити, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не контролювала його дозвілля, що призвело до завдання удару цепком в міському парку в місті Погребище неповнолітньому ОСОБА_3 , котрому завдано закриту черепно - мозкову травму, забійно рвані рани лобної ділянки зліва.

Заподіяння окреслених тілесних ушкоджень за своєю правовою природою та характером суспільної небезпечності в залежності від ступеня їх тяжкості, форми вини відносяться до кримінальних правопорушень проти здоров`я особи, передбачених ст.ст.122, 125, 128 КК України.

З огляду на викладене, вирішальне значення для встановлення наявності у діянні ОСОБА_1 всіх елементів складу інкримінованого адміністративного правопорушення має доведеність у встановленому законом порядку вчинення її малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки одного із вищезазначеного діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підтвердження наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин суду надано:

-рапорт інспектора чергового відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Ковалінського К.П. від 11.11.2024 року, в якому зазначено, що від ОСОБА_4 надійшла заява про те, що в цей день о 16 год. 00 хв. в міському парку в м.Погребище неповнолітній ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження його малолітньому внуку ОСОБА_3 (а.с.3);

-рапорт старшого інспектора відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Турбовець С.А. від 11.11.2024 року аналогічного змісту, в якому також зазначено, що у Погребищенській лікарні ОСОБА_3 було встановлено діагноз: закрита черепно - мозкова травма, забійно рвані рани лобної ділянки зліва (а.с.4, 5);

-заяву ОСОБА_4 на ім`я начальника Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шеремети В., в якій обумовлено, що 11.11.2024 року о 16 год. 00 хв. в міському парку в м.Погребище ОСОБА_5 ударив його внука Неспірного ОСОБА_6 цепком, на кінці якого був замок, по голові, унаслідок чого він втратив свідомість. Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжили наносити удару по його тілу (а.с.8);

-пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрані в присутності матері ОСОБА_1 , який повідомив, що 11.11.2024 року о 16 год. 00 хв. він перебував в міському парку в м.Погребище. Коли ОСОБА_8 почав битися із ОСОБА_10 , то він підійшов з метою припинити бійку, та вдарив цепком останнього, не усвідомлюючи можливі наслідки. Після удару хлопці припинили бійку, а з лівої частини голови Неспірного ОСОБА_6 почала йти кров (а.с.9);

-пояснення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібрані в присутності матері ОСОБА_12 , який повідомив, що 11.11.2024 року о 16 год. 00 хв. він перебував в міському парку в м.Погребище. Він в дружній формі почав боротися із ОСОБА_10 , а потім, коли вони лежали на землі, це переросло у бійку. Він попросив, щоб хтось відтягнув ОСОБА_13 від нього, і ОСОБА_5 його забрав. У Неспірного ОСОБА_6 виявилися тілесні ушкодження, цепок він бачив в руках у ОСОБА_2 (а.с.10);

-пояснення ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрані в присутності матері, який пояснив, що 11.11.2024 року о 16 год. 00 хв. він перебував в міському парку в м.Погребище. Неспірний ОСОБА_6 почав битися з невідомих йому причин із ОСОБА_15 . У нього при собі був залізний цепок, який він придбав у магазині з метою самооборони від старшокласників. Він Неспірного ОСОБА_6 цепком не бив, а лише наніс йому декілька ударів по плечах (а.с.11);

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 153798 від 12.11.2024 року відносно ОСОБА_12 за ч.1 ст.184 КУаАП (а.с.12);

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 153800 від 12.11.2024 року відносно ОСОБА_16 за ч.1 ст.184 КУаАП (а.с.13).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Порядок, обсяг та особливості здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру регламентуються нормами ст.499 КПК України.

Зважаючи на наведене, факт вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, може бути встановлений виключно в порядку, визначеному ст.ст.498, 499 КПК України.

Натомість, як вбачається із відповіді начальника відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Лазарчука А.П. від 18.01.2025 року, винуватість малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, в порядку, визначеному ст.ст.498, 499 КПК України, або ж у рамках іншого провадження не встановлювалася. Розгляд зазначених вище матеріалів здійснювався в порядку, визначеному ЗУ «Про звернення громадян», так як 12.11.2024 року до відділу поліції надійшло письмове клопотання від матері потерпілого Неспірного ОСОБА_6 ОСОБА_17 з проханням не вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з приводу заподіяння тілесних ушкоджень її малолітньому сину, а вирішити питання про притягнення винних або їх батьків до адміністративної відповідальності в межах чинного законодавства (а.с.30, 31).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Підсумовуючи викладене, слід резюмувати, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих та достатніх доказів доведення в установленому законом порядку вчинення малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки одного із вищезазначеного діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом із цим, вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, утворює об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, та не є характерною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 цієї статті.

З огляду на викладене зміст сформульованої у протоколі суті адміністративного правопорушення не узгоджується із диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП, що вочевидь не може слугувати передумовою забезпечення справедливого судового розгляду щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 266, 276, 278, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя