Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 569/18706/24

Провадження № 33/4815/78/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Брусніка І.А.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої Слакви-Марчук Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Брусніка І.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. в дохід держави.

З матеріалів провадження слідує, що приблизно о 17 год. 00 хв. 19.09.2024 року гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, тобто умисно вчинив дії психологічного, економічного характеру щодо своєї мами ОСОБА_2 , а саме здійснював погрози, ображав, переслідував, позбавляв коштів, іншого майна, на які потерпіла має передбачене законом право, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 ..

В поданій апеляційній скарзі захисник Бруснік І.А. просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначені у протоколі обставини не доведені належними та допустимими доказами і не відповідають диспозиції ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не конкретизовано в чому саме полягало «насильство психологічного та економічного характеру» і яка шкода заподіяна, оскільки вміст наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди його матері не розкрито належним чином та не доведено «поза розумним сумнівом». Зазначає, що з відеозапису працівника поліції вбачається, що фактична сторона адміністративного правопорушення розкривалася останнім самостійно, не виходячи з фактичних обставин справи. Також наголошує на відсутності у ОСОБА_1 коштів для сплати судового збору, який є непропорційно великим порівняно з доходом останнього, у зв`язку з чим він фактично позбавлений можливості захистити свої права шляхом звернення до суду.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Брусніка І.А. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній підстав, пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника Слакви-Марчук Н.В., які заперечували проти її задоволення, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, яким є, в тому числі, і умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи зі змісту диспозиції цієї норми відповідальність настає не тільки за наявність заподіяної шкоди, але й у випадку, коли створюється можливість заподіяння шкоди, тобто таке правопорушення має формальний склад.

Як вбачається з п.14 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017 року, психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що місцевим судом належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 19.09.2024 року, заявою про правопорушення від ОСОБА_2 , письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 19.09.2024 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 , є послідовними та узгоджуються між собою. Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, 19 вересня 2024 року приблизно о 17 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, тобто умисно вчинив дії психологічного, економічного характеру, а саме до своєї мами ОСОБА_2 здійснював погрози, ображав, переслідував, позбавляв коштів, іншого майна, на які потерпіла має передбачене законом право, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 ..

Також, потерпіла ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 19.09.2024 року вказала, що її син ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє психологічне насильство, вимагає від неї продукти харчування, грошові кошти на смаколики, непотрібні ліки, при цьому сам не працює, постійно кричить та погрожує їй.

На підтвердження своїх слів під час апеляційного розгляду нею надано для суду довідку, видану КП «Денний центр соціально-психологічної допомоги» Рівненської обласної ради, з якої вбачається, що у зв`язку з небезпекою для життя та здоров`я внаслідок випадку домашнього насильства вона була поселена до безпечного місця Рівненської області. Крім того згідно цієї довідки, з 08.11.2024 року ОСОБА_2 отримує в даному закладі консультування провідного психолога, інформування, перенаправлення до суб`єктів взаємодії.

Виходячи із вищенаведеного, суд апеляційної інстанції оцінює критично доводи захисника про відсутність факту домашнього насильства, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи.

Твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №098295 від 19.09.2024 року не конкретизовано в чому саме полягало психологічне насильство та чим саме могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій, є безпідставними, оскільки у протоколі відносно ОСОБА_1 викладено суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а його вина і кваліфікація дій у вчиненні даного правопорушення доведена належним чином дослідженими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Апеляційний суд вважає, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення відображає всі істотні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а сам протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним і допустимим доказом по справі.

Доводи захисника про необхідність звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки за оскарження постанови місцевого суду до апеляційного суду у справах про адміністративні правопорушення судовий збір, з урахуванням ЗУ «Про судовий збір», а також положень ч.3 ст.288 КУпАП, не стягується.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Брусніка І.А. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович