ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/151/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Гур`єва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Гур`єва А.А. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Гур`єва А. А., про повернення на дооформлення протокол серії ААД №901706 відмовлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з судовим рішенням захисником Гур`євим А.А. на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відеозапис, долучений до матеріалів справи відтворити в повному обсязі неможливо, що, на думку захисника, порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на належний розгляд справи, а також право на захист у суді. Разом з тим, захисник посилається на те, що працівниками поліції до матеріалів справи не долучено довідки щодо повторюваності правопорушення у зв`язку з чим апелянт вважає неможливо правильно кваліфікувати правопорушення, вчинене ОСОБА_1 . Крім того, захисник посилається на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності працівниками поліції не було вручено пам`ятку про права, передбачені Законом, а також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено часу проведення огляду ОСОБА_1 . Посилаючись на зазначене, захисник клопотав перед судом першої інстанції щодо направлення матеріалів справи на дооформлення, однак оцінки щодо цих доводів відомості оскаржуваної постанови не містять. Також в апеляційній скарзі захисник посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 від медичного огляду на стан сп`яніння. За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, а матеріали провадження закрити. При цьому, прохальна частина апеляційної скарги не містить посилань, щодо підстав закриття провадження, передбачених ст. 247 КУпАП.

Разом з поданою апеляційної скаргою захисником Гур`євим А.А. було подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 .

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова була прийнята за відсутності сторони захисту. Копія постанови не була направлена учасникам справи у встановлений законом строк, а була отримана захисником Іваненка М.О. в електронному кабінеті 13.11.2024 року. Більш того, оскаржувана постанова була прийнята 22.10.2024 року, а оприлюднена 14.11.2024 року. Крім того, матеріалів справи не містять відомостей щодо повідомлення учасників справи.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються. Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками прохальної частини апеляційної скарги, щодо поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже за змістом зазначених вимог, вбачається, що строки апеляційного оскарження поновлюються тому, хто подав відповідне клопотання. При цьому, норми та приписи КУпАП не передбачають можливості поновити строк на апеляційне оскарження особі, яка не подавала апеляційну скаргу, навіть якщо про це просить її захисник, який подав апеляційну скаргу в її інтересах.

Проте, у своїй усталеній практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, щодо недопустимості судами Національних судів надмірного формалізму через створення непропорційних перешкод у доступі до правосуддя. Зокрема, у своєму рішенні «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року» та «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13.01.2000 року» ЄСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і заважає розгляду їхніх справ. У рішенні по справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Разом з тим Велика палата Верховного Суду у своїх неодноразових рішеннях також зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції щодо звернення з апеляційною скаргою для захисту інтересів ОСОБА_1 підлягає поновленню.

З огляду на викладене, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в апеляційній скарзі. Окремо наголошували, на тому, що відеозапис, доданий до протоколу не можна скопіювати, а також відтворити в повному обсязі, що, на їх думку, порушує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист у суді.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд не дотримався всіх вказаних вимог закону.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у тому числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що 28.08.2024 року адвокат Гур`єв А.А. звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення із матеріалами справи. За результатами ознайомлення було встановлено, що копію відеозапису захисник не отримав у зв`язку з тим, що диск на якому він міститься пошкоджений, про що свідчать підписи адвоката Гур`єва А.А. та помічника судді, який здійснював ознайомлення захисника із матеріалами справи (а.с. 12). Щодо неможливості скопіювати та відтворити диск в повному обсязі свідчать також відомості розписки адвоката про ознайомлення в суді апеляційної інстанції (а.с. 74) а також акту щодо неможливості відтворення відеозапису у повному обсязі (а.с. 99).

Ознайомившись з матеріалами справи в суді першої інстанції, 22.10.2024 захисником Гур`євим А.А. було подано клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів на дооформлення, якому суд першої інстанції не надав належної оцінки та не навів жодних мотивів в цій частині, обмежившись лише надання висновку щодо відмови у цьому клопотанні.

Поряд з тим, що суду першої інстанції було достеменно відомо щодо неможливості відтворення відеозапису в повному обсязі - про що свідчать підписи адвоката та помічника судді (а.с. 12). Крім того, матеріали справи не містять відомостей, щодо належного повідомлення учасників справи про місце, день та час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріали цієї справи не містять будь-яких відомостей щодо своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про місце, день та час розгляду його справи, а само по собі клопотання захисника про повернення матеріалів справи на дооформлення не свідчать про реалізацію права особи бути почутою судом, що є одним із ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена ст. 129 Конституції та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду (Постанова Верховного Суду у справі від 19 червня 2020 року №824/803/16-а).

Разом з тим в своїх рішеннях Конституційний Суд України зазначає, що право бути заслуханим (почутим) як складова права на судовий захист підлягає реалізації до моменту вжиття державою, її органами чи посадовими особами будь-яких заходів, які можуть негативно вплинути на особу, її права і свободи. Це право випливає з основоположних засад судочинства, що, зокрема, expressis verbis викладені у приписах частини другої статті 129 Конституції України (рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист), і реалізація цього права не залежить від його встановлення та/чи детальної регламентації у спеціальному законодавстві. Тільки за умови дотримання права особи бути заслуханою у суді суд може виконати свій конституційний обов`язок - незалежно і неупереджено, ураховуючи точку зору заінтересованої особи, розглянути всі конкретні аспекти у справі та на підставі цього видати обґрунтоване (умотивоване) рішення суду.

Таким чином суди, мають забезпечувати належний та якісний розгляд справ, а також забезпечувати необхідний баланс між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом або розумного строку.

У рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, збір та процесуальне оформлення зібраних доказів підлягає якісній оцінці, як посадової особи, яка їх формує так і посадовою особою органу державної влади або місцевого самоврядування, а також і судом який розглядає справу.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування всіх обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Разом з тим, важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування, тобто спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наслідки вдалого виконання органом на який покладено обов`язок доказування у справі про адміністративні правопорушення вимог Закону щодо тягара доказування і наслідків своїх рішень, що надає змогу суду переконатись у їх правильності. Такий підхід робить оцінку доказів алгоритмізованим та обґрунтованим, а також робить можливим дотримання справедливого балансу між ухваленим рішенням та правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У своєму рішенні «Єлісей-Узун і Андоні проти Румунії» від 23.04.2019 року ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди вмотивовувати свої рішення, але дану вимог не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Однак, залишаючи доводи учасників справи щодо важливих для них обставин справи поза увагою, суди все одно мають наводити свої висновки з цих підстав. Більш того, необхідність врахувати, зокрема різноманітність доводів, з якими сторона у справі може звернутися до суду, та відмінності, що існують у Договірних Державах стосовно і встановлених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків та викладення і підготовки судових рішень.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції мав достатньо часу для розгляду цієї справи щоб повторно викликати учасників справи для їх участі у справі та надання ними пояснень, реалізувавши в такий спосіб їх право на доступ до суду та право на захист у суді. Таким чином суд першої інстанції залишив поза увагою суттєву обставину, яка йому була достеменно відома та на яку посилається сторона захисту, а саме: не можливість відтворення відеозапису в повному обсязі.

Разом з тим належить зазначити, що, відеозапис в тій частині, яка відтворюється і містить відомості, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його відмову на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння дає суду можливість дослідити процесуально визначальні для правильного розгляду справи обставини цієї події, чому суд першої інстанції і надав оцінку (а.с. 78). Проте в силу неповноти цього відеозапису, обумовленого технічними пошкодженнями при його створенні, оцінити його зміст в повному обсязі неможливо, що є істотним порушенням вимог Закону, та було судом першої інстанції залишено поза увагою, а також з цього приводу не надано будь-яких висновків.

Більш того, з огляду на встановлені ст. 38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності, з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 09.08.2024 до ухвалення судом постанови 22.10.2024 року минуло лише 4 місяці та 13 днів (загальний строк, визначений цим Кодексом, становить один рік). У зв`язку з чим суд першої інстанції мав можливість та був зобов`язаний встановити всі важливі для сторони захисту обставини, викликавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, а також допитати свідків, з наданням належної оцінки клопотанню про повернення матеріалів на дооформлення або з метою економії процесуального часу самостійно повернути матеріали справи для належного оформлення, оскільки це не погіршує становище ОСОБА_1 та було метою поданого суду першої інстанції клопотання захисника. Такі висновки та рішення суду об`єктивно могли забезпечили право особи на справедливий розгляд незалежним та безстороннім судом, а також право на її захист у суді, однак суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням зазначених прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

Крім того, у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" було визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Така сама позиція була висловлена й у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 11 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення".

Дотримуючись вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є передчасним та необґрунтованим, внаслідок неповного дослідження всіх обставин справи, а тому оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, а матеріали цієї справи стосовно ОСОБА_1 , як неналежно оформлені, підлягають направленню до відповідного державного органу, посадова особа якого складала протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №901706 від 09.08.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП, для дооформлення та приведення матеріалів за протоколом у відповідність до вимог закону, в тому числі ст.ст.256, 266 КУпАП.

Згідно норми ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, а також недотримання судом першої інстанції статті 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, унеможливлює прийняття у справі законного та обґрунтованого судового рішення.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини та те, що на час апеляційного розгляду не сплили строки, передбачені за ст.38 КУпАП, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також з метою забезпечення завдань, визначених ст. 1 КУпАП оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення - поверненню на доопрацювання до Управління патрульної поліції в Харківській області, під час якого слід врахувати вищевикладене та виправити процесуальні недоліки протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказах, які унеможливлюють для суду вирішити питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Після усунення вищенаведених недоліків, справа підлягає направленню в суд першої інстанції для судового розгляду в порядку чинного КУпАП.

Разом з тим належить звернути увагу Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП на те, що на час розгляду апеляційної скарги 05.02.2025 року залишок строку накладення адміністративного стягнення у цій справі згідно ст. 38 КУпАП становить 6 місяців та 5 днів.

Оскільки внаслідок скасування постанови матеріали справи направляються на дооформлення, апеляційний суд не перевіряє решту апеляційних доводів захисника Гур`єва А.А.

Керуючись статтями 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Гур`єва А.А. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року щодо звернення з апеляційною скаргою для захисту інтересів ОСОБА_1 задовольнити частково, поновивши йому цей строк.

Апеляційну скаргу захисника Гур`єва А.А. задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою повернути матеріали справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП для дооформлення посадовій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії . ААД №901706 від 09 серпня 2024 року для усунення недоліків, після чого справа підлягає розгляду в суді першої інстанції в порядку КУпАП.

Звернути увагу працівників поліції, які формують справу для направлення до суду щодо належної перевірки можливості відтворення зафіксованих відомостей та повноти відеозапису.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков