Справа №639/443/25
Провадження №3/639/308/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Кісь Д.П., за участі: секретаря судового засідання Крбеян К.О., особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899877 - 12.01.2025, о 16:45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Renault Scenic», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Любові Малої, 14, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та у лікаря-нарколога в медичному закладі КНП ХОР «ОНКЛ» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не порушував правил дорожного руху, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки ставлення поліцейських здалось упередженим, наполягав на проходженні огляду в медичному закладі КНП ХОР «ОНКЛ», проте, працівники поліції проігнорували його вимогу, ввели в оману, сказали, що він може пройти огляд у закладі охорони здоров`я лише після проходження відповідного огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та незгоди з його результатами, а коли він відмовився в черговий раз сказав, що не бажає проходити огляд на місці зупинки склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши надані докази, приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, згідно диспозиції статті 130 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею наступає, зокрема, у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі за текстом Порядок № 1103).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за текстом Інструкція № 1452/735)

При цьому відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 3 Порядку N 1103 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я.

За змістом п. 6 Порядку N 1103, п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення містять ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП.

Отже, за змістом вищенаведених положень діючого законодавства: відповідальність за ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, який включає: встановлення підстав вважати, що водій згідно виявлених ознак, виключний перелік яких встановлений п. 3 Інструкції № 1452/735, перебуває у стані такого сп`яніння, пропозицію (вимогу) поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку відмови від огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами у закладі охорони здоров`я.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який не містить підпису ОСОБА_1 ; рапорт інспектора патрульної поліції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», а також відеозапис з нагрудного реєстратора працівника патрульної поліції.

Надаючи оцінку щодо дотримання працівниками поліції процедури відповідного огляду (фіксації відмови від його проведення), необхідно відзначити, що з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення (починаючи з 21:00 хвилини запису), вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , перевірки його багажного відділення, працівник патрульної поліції Назаренко А.Ю. запитав чи не пив 100 грам водій, на що ОСОБА_1 відповів, що спиртне не вживає. Потім патрульний поліцейський каже: «А ну пішли в прибор дути.» На вказане ОСОБА_1 одразу повідомляє, що дути у прилад не буде, а на огляд до закладу охорони здоров`я поїде. При цьому ОСОБА_1 сказав, що особи, які знаходились в салоні його автомобіля, залишаться, а він поїде з працівниками поліції та рішуче пішов до автомобіля патрульних. Тоді працівник патрульної поліції зупиняє ОСОБА_1 та починає йому казати, що він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та лише, у випадку його незгоди з результатами такого огляду, зможе пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. Після цього ОСОБА_1 знов каже, що проходити огляд на місці зупинки не буде, а на огляд до закладу охорони здоров`я з працівниками поліції проїде. Працівник поліції питає: «Навіщо витрачати час?», на що ОСОБА_1 каже, що це принципова позиція, адже він мав негативний досвід. Тоді працівник патрульної поліції ще декілька разів повторює водієві, що лише якщо він не буде згоден з результатами огляду на місці зупинки, тоді вони зобов`язані відвезти його до ОНД. В свою чергу, ОСОБА_1 ще неодноразово повторює, що не буде проходити огляд на місці зупинки, але готовий пройти його у закладі охорони здоров`я, але працівник патрульної поліції наполягає на тому, що він може пройти огляд у закладі охорони здоров`я лише після проведення такого огляду на місці зупинки. Зрештою, працівник патрульної поліції повідомляє, що ОСОБА_1 може відмовитися від проходження огляду, на що ОСОБА_1 дає свою згоду, та працівниками поліції складається протокол про адміністративне правопорушення. При цьому поліцейські не роз`яснюють ОСОБА_1 правових наслідків такої відмови, зокрема, передбачену адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП, та не уточнюють, чи відмовляється він від проходження огляду і у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, працівниками поліції під час складання адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП не дотримано встановленої законом процедури фіксації відмови водія від проходження відповідного огляду; та порушено вимоги п. 6 Порядку № 1103, п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, ч. 3 ст. 266 КУпАП, адже на неодноразові повідомлення ОСОБА_1 , що він не буде проходити огляд на місці зупинки, але готовий його пройти у закладі охорони здоров`я, виявлення ним готовності та бажання пройти такий огляд у вказаному закладі, працівник поліції Назаренко А.Ю., скориставшись юридичною необізнаністю ОСОБА_1 , неодноразово повідомив йому неправдиві відомості про те, що він може пройти такий огляд лише після проходження огляду на місці зупинки, якщо він буде незгоден з його результатами.

Крім того з вищезазначеного відеозапису також вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП працівниками поліції фактично не було встановлено ознак алкогольного сп`яніння, виключний перелік яких встановлений п. 3 Інструкції № 1452/735, та не повідомлено про їх наявність водія.

У постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18 зазначено, що правова процедура (fair procedure справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Верховний Суд у цій постанові також вказав, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.

Згідно до ч.5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакцій проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Європейський суд з прав людини у п. 77 Рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, MessegueandJabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року звернув увагу, що зміст принципу презумпції невинуватості, який закріплено п. 2 ст. 6 Конвенції, вимагає щоб тягар доведення покладався на сторону обвинувачення і будь-який сумнів тлумачився на користь обвинуваченого.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судам необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення ( справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішення від 21.02.1984 року, Маліге проти Франції рішення від 23.09.1998 року, Гурепко проти України від 08.04.2010 року).

Конституційний суд України в абзаці 2 п. 4 Рішення від 26.02.2019 р. № 1-р/2019 також вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «IN DUBIO PRO REO», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З урахуванням вищенаведених обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних, допустимих та достатніх доказів, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (фіксацію його відмови від такого огляду), та, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247 п.1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя Д.П. Кісь