Номер провадження: 33/813/404/25
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

адвоката Грицюк Олександра Олексійовича

представника ОСОБА_2 , адвоката Білоус Наталії Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду, апеляційну скаргу представника учасника ДТП ОСОБА_2 , адвоката Білоус Наталії Володимирівни, на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_1 , провадження за адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП закрито за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2024 року ухвалено провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 150254 від 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 12 квітня 2024 року о 23:00 год. керуючи транспортним засобом мари «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Генерала Бочарова, 60, в ході виконання маневру обгону, не впевнилася в безпеці, у результаті чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка їхала попереду, завчасно подала лівий покажчик повороту та почала здійснювати маневр повороту, чим порушила вимоги п. 14.2 б Правил дорожнього руху України. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками.

Не погодившись з постановою суду про закриття провадження, представник ОСОБА_2 адвокат Білоус Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення передбачене санкцією даної статті.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності з огляду на той факт, що суддею було поверхнево та не в повному обсязі проаналізовано всі надані докази для винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 .. Насамперед, в постанові Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2024 року є посилання на письмові пояснення водія ОСОБА_2 , які викладені у спотвореному форматі та не відповідають оригіналу, що призвело до неправильного аналізу ходу подій та не правильному застосуванню норми КУпАП.

Також, в скарзі звертається увага на те, що схема місця ДТП, яке сталося 12.04.2024 року о 23:00 годині суперечить поясненням ОСОБА_2 і взагалі цю схему їй навіть не показували, тобто було порушено її право на ознайомлення та надання своїх зауважень та міркувань відносно правильності складеної схеми ДТП, а її підпис був отриманий під впливом тиску.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідно до висновку експерта № 10604240 за результатами автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 та BMW 335 ІХ державний номерний знак НОМЕР_2 від 05.07.2024 року, дії водія ОСОБА_1 пов`язані з неналежним виконанням вимог п. 14.2 б ПДР України, а дії водія ОСОБА_2 пов`язані з неналежним виконанням вимог п. 10.1 ПДР України та дорожньої розмітки 1.1 цих самих правил.

Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі зазначено, що вина ОСОБА_1 повністю доведена належними та достатніми доказами та відповідно до основних засад та мети чинного законодавства, до неї необхідно застосувати адміністративне стягнення з метою виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

В судовому засіданні адвокат Білоус Н.В. яка діє в інтересах ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила оскаржувану постанову скасувати, оскільки вона є неправомірною необґрунтованою, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення передбачене санкцією статті.

ОСОБА_1 та її адвокат Грицюк О.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, наголошуючи, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та спів ставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, дослідивши долучені відеозаписи адвокатом Білоус Н.В. та ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить наступного висновку.

Ст. 124 КУпАП, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Висновок судді першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку.

Судове рішення є вмотивованим. Суд в постанові дав вичерпні висновки всім доказам по справі, які в сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Висновки суду ґрунтуються на досліджених ним доказах: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150254 від 14.10.2024 року; копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 905858 від 12.04.2024 року відносно ОСОБА_2 ; письмових пояснень учасників ДТП; схеми місця ДТП, яке сталося 12.04.2024 року о 23 год. 00 хв..

Апеляційний суд, наголошує, що схема місця ДТП яка додана до протоколу підписана обома водіями без зауважень, доказів того, що зазначену схему ОСОБА_2 не показували чим порушили її право на ознайомлення та надання зауважень, не підтверджується матеріалами справи. Доказів оскарження дій співробітників поліції з цього питання матеріали справи не містять, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, схема місця ДТП є належним і допустимим доказом, яка спростовує версію ОСОБА_2 ..

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що доказів які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 п. 14.2 б ПДР не встановлено та обґрунтовано закрив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Докази, які були долучені адвокатом ОСОБА_3 , а саме відеозапис з камер спостереження, відеофіксація дорожнього покриття ділянки у місці ДТП, відеозапис з мобільного пристрою, щодо розташування та включення показників обох транспортних засобів після скоєння ДТП, не підтверджують версію сторони апелянта та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

З врахуванням вищевикладеного, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Білоус Наталія Володимирівна залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_1 , провадження за адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП закрито за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов