Провадження № 3/750/38/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Кузнєцова О.О., при секретарі Чернобай Н.О., за участі адвоката Федорова Д.С. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом, 24.10.2024 о 20 год. 26 хв. водій ОСОБА_1 у м. Чернігові по вул.Кільцева, 18, керував транспортним засобом Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager та у лікаря-нарколога ЧОПНЛ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справу можливо розглянути за її відсутності.

Захисник адвокат підтримав свої пояснення, які ним були подані в письмовому вигляді.

В судовому засіданні 13.02.2025 адвокат вказав, що ОСОБА_1 просив поїхати до лікарні до складання протоколу, що підтверджується часом на відео та часом складання протоколу, проте йому було відмовлено, тому він вжив всіх заходів, як йому і було роз`яснено іншим екіпажем поліції, і самостійно пройшов огляд у лікарні.

З`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідивши всі наявні матеріали справи, з`ясувавши причини та умови, що сприяли вчиненню даного правопорушення, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність особи, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

В ч.1 Розділу 10 зазначеної Інструкції № 1395 передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В п.6 Розділу 10 Інструкції № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із досліджених судом матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, диску із відеозаписом, вбачається, що вимог вказаних Інструкцій дотримано не було.

За змістом ст.ст.254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, її підпис або запис про відмову від підпису протоколу. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі- Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони, зокрема.

При з`ясуванні обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідженні всіх наявних матеріалів справи, з`ясуванні причин та умов, що сприяли вчиненню даного правопорушення, оцінці наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено наступне.

Як вбачається із дослідженого відеозапису подій описаних у протоколі від 24.10.2024, о 20 год 26 хв. автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений. Факт керування ОСОБА_1 не заперечується.

О 20 год 27 хв поліцейський просить зробити видих в його сторону. ОСОБА_1 виконує цю вимогу неодноразово, повторюючи, що алкогольні напої не вживав, оскільки щойно повернувся з фронту. Разом з тим, поліцейський після того, як ОСОБА_1 видихнув в його сторону не повідомляє, чи є таки запах алкоголю з порожнини рота. В подальшому поліцейський вказує, що «у мене є підозра, що ви вживали алкоголь, я вбачаю у вас ознаки алкогольного сп`яніння, згодні пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння».

Лише о 20 год 30 хв. поліцейський повідомляє ознаки і одразу вказує на те, що буде складено протокол за порушення п.2.5 ПДР, роз`яснює водієві його права, зазначає, що згодом каже, де буде проходити розгляд справи та що водія відсторонено від керування транспортним засобом.

Суд наголошує на тому, що порядок проходження водіями огляду на визначення стану сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) прописаний в Інструкції. Дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, в тому числі і цієї Інструкції. Тобто, спочатку поліцейський повинен повідомити водієві причину зупинки, виявлені у нього очевидні ознаки сп`яніння та висунути вимогу пройти відповідний огляд.

В подальшому, замість того, щоб з 20 год 31 хв продовжити виконувати безпосередні свої обов`язки щодо складання протоколу, поліцейський (з невідомих суду причин) робить дзвінок особі на ім`я « ОСОБА_2 », у якого отримує подальші вказівки щодо дій, зокрема, повідомляє останньому, що було зупинено працівника СБУ, але наразі водій відмовляється повідомити місце роботи.

В разі якщо особа не повідомляє місце роботи, закон дозволяє поліцейському зазначити в протоколі, що особа відмовилась повідомляти такі дані. Місце роботи водія не є тими обставинами, які необхідно встановити на місці події та без якої неможливе складання адмінматеріалів. При цьому поліцейський просить « ОСОБА_3 » під`їхати на місце зупинки, хоча водій вже сказав своє прізвище та ім`я, що давало змогу починати складання матеріалів.

О 20 год 39 хв. поліцейський зазначає в бік водія «я вам навіть ознаки повідомив». Суд вказує, що поліцейський зобов`язаний повідомити водієві виявлені у нього ознаки сп`яніння.

О 20 год 39 хв. поліцейський повідомляє, що водія вже відсторонено від керування ТЗ.

Судом встановлено, що протокол складено о 21 год 10 хв., тобто через 40 хвилин після того, як водієві було повідомлено про складання відносно нього протоколу за порушення п. 2.5 ПДР. А о 20 год 44 хв. поліцейським було вже відомо прізвище ім`я та по батькові водія.

Проте з невідомих причин, поліцейські не виконували свої обов`язки по складанню протоколу навіть період часу з 20 год 44 год до 21 год 10 хв.

В той же час водій, ще до складання протоколу повідомив поліцейським, що згоден пройти огляд, проте у проходженні огляду йому було відмовлено.

Разом з тим, о 21 год 05 хв на місці події з`являється чоловік у формі із написом «поліція», який неодноразово вказує водієві, що той може самостійно пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

До письмових заперечень адвокатом було долучено копію виписки №701 медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) від 24.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння (самостійно), висновок лікаря- тверезий.

З метою перевірки, чи дійсно ОСОБА_1 звертався до лікарні, судом було витребувано акт медичного огляду особи, документи щодо результатів токсикологічного дослідження крові та сечі або будь-які інші документи.

КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» надало копії результатів токсикологічного дослідження №1449 від 28.10.2024 та 3057 від 29.10.2024, згідно із якими в сечі та крові ОСОБА_1 алкоголь не виявлено. В сечі психотропні, наркотичні засоби не виявлено. Звернення до лікарні відбулось в межах двох годин з моменту того, як ОСОБА_1 зміг покинути місце зупинки його працівниками поліції.

Зважаючи на те, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 право самостійного звернення до лікаря, суд приймає зазначені документи до уваги як доказ.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння. Зокрема, двома поліцейськими так і не було озвучено одразу після перевірки такої ознаки як запах алкоголю з порожнини рота. Порушення координації рухів у ОСОБА_1 на відео не зафіксовано. Щодо порушення мови, то сам поліцейський вказує, що порушення мови є, але це може бути пов`язано із іншими причинами, ніж стан алкогольного сп`яніння.

Суддя звертає увагу на те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.

За таких обставин суд вважає, що при складанні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції не долучено безумовних та переконливих доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення та вини, що свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова.

Суддя О.О. Кузнєцова