Справа № 455/148/25
Провадження № 3/455/135/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2025 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Івасенко С.М., розглянувши матеріали справ, що надійшли з відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, є особою з інвалідністю ІІ групи (зі слів)

за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст. 172-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

24.01.2025 до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшли матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст. 172-8 КУпАП.

Справа неодноразово призначалась до судового розгляду.

24.01.2025 року провести розгляд справи не вдалося. З`ясувалося, що громадянин ОСОБА_1 має дуже поганий слух. Повідомив, що не чує про що його питають. Не дуже розуміє чому працівники поліції привезли його до суду, знає що мати їх викликала. Прочитати питання, написане суддею великим буквами на аркуші паперу, не зміг, окуляри забув вдома. Повідомив, що є особою з інвалідністю ІІ групи, документів, що підтверджують цей факт при собі не має. Оголосити ОСОБА_1 про його права та обов`язки не вдалося в силу проблем зі слухом. У судовому засіданні ОСОБА_1 стало погано. Було викликано невідкладну медичну допомогу, працівники якої стабілізували його стан, від госпіталізації відмовився. ОСОБА_1 було повідомлено про відкладення розгляду справи на 05.02.2025 рік на 11.00 шляхом голосного зачитування інформації. ОСОБА_1 повідомив, що зрозумів зачитане та підписався про отримання повістки. Однак залишились сумніви, що ОСОБА_1 усвідомлював, що відбувається і від чого він має захищатися.

24.01.2025 року постановою судді матеріали справ про адміністративні правопорушення ЄУН 455/148/25 (провадження №3/455/135/2025), ЄУН 455/149/25 (провадження №3/455/136/2025), ЄУН 455/150/25 (провадження №3/455/137/2025), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1ст.173-2, ч.2ст.172-8 були об`єднані в одне провадження і об`єднаній справі надано ЄУН 455/148/25 (провадження №3/455/135/2025). Також, враховуючи уразливе становище громадянина ОСОБА_1 , суддя доручила Західному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити цьому громадянину адвоката для здійснення представництва інтересів під час розгляду справи в суді.

28.01.2025 року надійшла відповідь від Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, в якій вказано, що ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи може отримати безоплатну правничу допомогу в порядку, визначеному ст. 18 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», тобто через безпосереднє звернення особи до бюро правничої допомоги за отриманням правничих послуг. На жаль, суддя має констатувати, що є прогалини в практичній реалізації права на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги. Ситуація, яка виникла у цій справі, показала, що є особи, які де-юре мають право на таку допомогу, але в силу своєї дезорієнтованості та недостатньої соціалізації, не мають можливості скористуватись нею де-факто.

05.02.2025 року судове засідання не відбулося та було відкладено на 19.02.2025 рік. І особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпіла були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи. Отримали повістки 08.02.2025 року, однак в судове засідання не з`явилися.

З урахуванням вимог ст.268 КУпАП, у відповідності до якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст. 172-8 КУпАП, не є обов`язковою, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої на підставі наявних у справі доказів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №557761 від 12.01.2025, складеного інспектором СРППВП №1 СамбірськогоРВП ГУНПу Львівській області ГаєвськимВ.О., зазначено, що 12.01.2025 о 15год 30хв ОСОБА_1 перебуваючи в житловому будинку в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , під час якого виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Своїми діями порушив пп.14 п.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №390886 від 14.01.2025, складеного поліцейським СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Макогін В.С. зазначено, що 14.01.2025 о 17 год 00 хв перебував в житловому будинку в АДРЕСА_1 , чим порушив заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, що встановлена йому терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА№338699 від 12.01.2025 (термін дії 5 діб).

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №557762 від 15.01.2025, складеного поліцейським СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Гаєвським В.О. зазначено, що 15.01.2025 о 13 год 30 хв перебував в житловому будинку в АДРЕСА_1 , чим порушив заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, що встановлена йому терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА№338699 від 12.01.2025 (термін дії 5 діб).

Спочатку суддя розгляне питання щодо інкримінування ОСОБА_1 порушення 14.01.2025 року та 15.01.2025 року заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, що встановлена йому терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА№338699 від 12.01.2025 (термін дії 5 діб).

Згідно диспозиції ч.2 ст. 172-8 КУпАП відповідальність за вказаною нормою Закону настає за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. Для притягнення особи до відповідальності за порушення заборон припису недостатньо наявності самого припису, але й доведення його змісту до особи щодо якої він винесений. І особа, достовірно знаючи про їх зміст, умисно його порушує.

Із змісту термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА№338699 від 12.01.2025 (термін дії 5 діб) вбачається, що працівником уповноваженого підрозділу поліції засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від його отримання. Цей факт засвідчено також постраждалою особою. Сам текст припису викладений дрібним шрифтом. Враховуючи, що суддя безпосередньо в судовому засіданні встановила, що ОСОБА_1 має поганий слух і зір, то є обґрунтовані сумніви, що особа взагалі мала можливість адекватно сприйняти зміст заборони та розуміти її суть . Такі сумніви могли би розвіяти незалежні свідки, які б засвідчили факт доведення змісту приписів в доступний для зору та слуху ОСОБА_1 спосіб чи, наприклад, аудіо- чи відеозаписи цих подій.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №557762 від 15.01.2025 зазначено про те, що ОСОБА_1 самим лише фактом перебування в житловому будинку в АДРЕСА_1 порушив заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, але в терміновому приписі від 12.01.2025 року не має заборони на перебування в цьому будинку. Аналогічна ситуація і з протоколом про адміністративне правопорушення ВАД №390886 від 14.01.2025.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відсутність доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, що встановлена йому терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА№338699 від 12.01.2025 (термін дії 5 діб), та лише встановлений факт перебування в житловому будинку в АДРЕСА_1 вказує на відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони і не дає підстав для кваліфікації його дій за ч.2 ст. 172-8 КУпАП.

Щодо інкримінування ОСОБА_1 вчинення домашнього насильства психологічного характеру щодо своєї матері.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність за вказаною нормою Закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки таке потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою. Натомість, конфлікт, сварка - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.Зміст об`єктивної сторони дій ОСОБА_1 виписаний шаблонними фразами: «виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою», які є також характерним для сварок та конфліктів і використовуються не для на обмеження волевиявлення опонента, а для приховання власної невпевненості та заниженої самооцінки.

Достатніх, належних та допустимих доказів, які б з достовірністю вказували на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме домашнього насильства щодо своєї матері, матеріали справи не містять.

В матеріалах міститься пояснення потерпілої, які написані працівником уповноваженого підрозділу поліції з її слів. В судове засідання потерпіла не з`явилася, що позбавило суддю безпосередньо сприймати її показання та з`ясувати що насправді відбулося. В судовому засіданні 25.01.2025 року ОСОБА_1 нічого по суті не зміг сказати, не розумів чого його привезли до суду. Виглядав дезорієнтованим, пригніченим та розгубленим. Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №557761 від 12.01.2025 року вбачається, що працівником уповноваженого підрозділу поліції засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від його отримання та від надання пояснень, однак у судді не має впевненості, що це була свідома позиція ОСОБА_1 , зважаючи на його проблеми із слухом та зором. В рапорті від 12.01.2025 року, складеному старшим інспектором-черговим відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, зазначено, що потерпіла повідомила, що її син у стані алкогольного сп`яніння дебоширить, ображає заявницю, стукає дверима. Представники поліції не були безпосередніми очевидцями діянь, які цим органом кваліфіковані як домашнє насильство, прибули на виклик через дві години. Їх висновки базуються виключно на поясненнях потерпілої, знову ж таки написаних працівником поліції з її слів.

Тому вважаю, що матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинялися протиправні дії відносно матері, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, на що знову вказував Європейський суд з прав людини у справі «Гайдашевський проти України».

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст. 172-8 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Важаю, що провадження у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст. 172-8 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 173-2 ч.1, 247 п.1, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст. 172-8 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.М. Івасенко