Провадження №3/592/53/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Роман Анатолійович, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП

з участю учасників справи про адміністративне правопорушення:

захисника Лопаткіна О.В.,

установив:

08.11.2024 о 01:08 в м. Суми, вул. Степана Бандери, 45 водій водій ОСОБА_1 керував ТЗ AUDI A4. д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, а також в найближчому закладі охорони здоров1я КНП СОР ОКМЦСНЗ категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лопаткін О.В. фактичні обставини справи визнав, однак просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, свою позицію мотивує тим, що його дії були вчиненні у стані крайньої необхідності, так як ОСОБА_1 отримав від свого безпосереднього керівника наказ негайно вирушити на виконання бойового завдання, після чого відразу ж приступив до його виконання та у подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення

Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суддя приходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №168607 від 08.11.2024 підтверджується дослідженими доказами, а саме:

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с.2) у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, згідно якого ОСОБА_1 пройти огляд відмовився;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху (а.с.3), згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

- розпискою ОСОБА_1 від 08.11.2024 (а.с.4);

-довідкою Інспектора відділу АП УПП в Сумській області (а.с.5) згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 14.07.2017. Протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався;

-відеозаписами з нагрудних та автомобільного відеореєстраторів поліцейських на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), суддя не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

При цьому адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння, про який йдеться мова, закріплений у ст. 266 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно із положенням ст.ст. 17, 18 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

У поясненнях, наданих суду захисником Лопаткіним О.В, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, отримав від свого безпосереднього керівника наказ негайно вирушити на виконання бойового завдання, після чого відразу ж приступив до його виконання та у подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті до уваги.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі документи чи ствердні дані, які свідчать про необхідність виконання ОСОБА_1 певного бойового завдання (з його конкретизацією) за наказом безпосереднього керівника в момент вчинення правопорушення. Біль того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не поспішає та пояснює, що вчора повернувся з бойового завдання.

Таким чином, зважаючи на дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності та логічній послідовності, суд не вбачає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в стані крайньої необхідності, за наявності якої особа, яка вчинила адміністративний проступок, підлягала б звільненню від адміністративної відповідальності.

При цьому суддя враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Враховуючи характер правопорушення та особу винного, ступінь його вини, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 40-1, 283 ч.5 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 36, 40-1, ч.1 ст.130, ч.5 ст. 283 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в її разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений у строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко