Справа № 445/2925/24 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М. В.
Провадження № 33/811/39/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Крецул Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 17.12.2024 о 10 год. 10 хв. був виявлений на території Навчального центру в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду від 17.12.2024, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, яку постановлено з порушенням норм матеріального права, що призвело до порушення норм процесуального права.

Звертає увагу, що санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не передбачене додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказує, що, незважаючи на його незгоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам абз.7 п.8 Інструкції з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої йому не було забезпечено огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Покликається на відсутність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки такого сп`яніння. Стверджує, що цього дня він алкогольних напоїв не вживав, був хворий, бо інакше при складанні акту були б зазначені ознаки алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, зазначає, що в рядку 4 акту № 283/85/173 не зазначено назву носія інформації, на якому збережено відеозапис.

Також зауважує, що ні йому, ні суду не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що дає підстави сумніватися у його справності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Крецул Л.М. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, з 24 лютого 2022року в Україні ведений воєнний стан, який неодноразово був продовженим та діє й на сьогоднішній день.

Відповідно до ст.1 6, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно з ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, серед іншого, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною 1 статті 266-1 КУпАП визначено, що військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави вважати, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст.ст. 245,251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, відповідно до положень частини першої ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення НГУ № 089723 від 17 грудня 2024 року за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (а.с. 4);

актом огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 2836/85/173, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 0,3‰ (а.с. 7);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 17.12.2024, відповідно до яких останні були присутні під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду позитивний 0,3 ‰ (а.с. 5,6);

долученим до матеріалів справи відеозаписом, на якому зафіксовано момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера (а.с. 12).

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Апеляційний суд відкидає як необґрунтовані твердження ОСОБА_1 про те, що він не погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою алкотестера, оскільки, як вбачається з акта огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 2836/85/173, у графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 поставив власноручний підпис.

Також не відповідає дійсності твердження апелянта про те, що суду не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Так, до матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/1328 (чинне до 12.04.2025) та сертифікат перевірки типу (чинний до 28.11.2027), а тому сумніватися у справності алкотестера, за допомогою якого було здійснено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в апеляційного суду немає підстав.

Надуманими є пояснення захисника у судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 приймає ліки, серед яких препарат Хлоргексидин, оскільки відповідно до інструкції про медичне застосування препарат Хлоргексидин не містить етанолу, а лише за умови взаємодії з етанолом підсилюється його дія.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та істотні порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду щодо перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачаються з резолютивної частини постанови судді на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачене адміністративне стягнення у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Тобто, вказана частина статті не передбачає додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а відтак, таке підлягає виключенню з резолютивної частини постанови.

З огляду на викладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити частково, а постанову судді змінити, виключивши з її резолютивної частини покликання на призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

У решті постанову судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини покликання на призначення ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА