Провадження № 3/522/457/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси - Федчишена Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Зауліної О. Г.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИЛА:

19.10.2024 о 06 год. 55 хв. у м. Одесі по вул. Сегедській, 16 ОСОБА_1 керував транспортним засобом LEXUS RX400H, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Зауліною О. Г. подано письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 зазначено, що останній керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проте це не відповідає дійсності, оскільки він під час керування транспортним засобом перебував у тверезому стані. При цьому, вказані в акті огляду ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, вважає надуманими, будь-яких належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Між тим, працівниками поліції одразу після зупинки автомобіля було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд, не зважаючи на те, що підстав для цього не було. Згідно з протоколом, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, проте окрім посилання на це в протоколі про адміністративне правопорушення інших належних та допустимих доказів цього з боку працівників поліції не надано.

Зазначає, що у доданому до протоколу направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стоїть підпис від імені ОСОБА_1 , проте останній вказане направлення не підписував та не був ознайомленим з ним. При цьому дане направлення датоване 18.10.2024 о 07 год. 05 хв., тобто за день до складання протоколу від 19.10.2024 та зупинки ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції. Окрім того, указує, що у протоколі не зазначено, які саме дії водія свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що обидва працівники поліції наполягали на проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, але після відмови водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський повідомляє йому про те, що буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та від проходження такого огляду в медичному закладі, та без забезпечення доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу склали відносно нього протокол. Вважає, що поліцейські не мали наміру їхати до медичної установи, як це передбачено законодавством, при розмові з іншими патрульними виразили прохання відвезти ОСОБА_1 на медогляд, на що отримали відмову інших патрульних. При цьому відеозапис не містить беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, навпаки вбачається, що останній на це згоден.

Також указує, що на відеозаписах не відображено наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які можна виявити шляхом візуального спостереження за поведінкою та зовнішнім виглядом особи. Крім того указує, що працівниками патрульної поліції неодноразово стверджувалося, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі також буде здійснюватися з використанням Drager, чим ОСОБА_1 було введено в оману. Вважає, що працівниками поліції не було дотримано вимог чинного законодавства та не було забезпечено доставлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, при цьому останні допомогли йому завести двигун автомобіля та відпустили. Указує, що належної перевірки ОСОБА_1 на наявність ознак та стан алкогольного сп`яніння не відбулося, категоричної його відмови від проходження медогляду відеозаписи не містять. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано обставин підпису ОСОБА_1 письмового направлення, що свідчить про його відсутність на час складення протоколу. Також направлення містить іншу дату, що свідчить про його формування поспіхом та після складення протоколу. Також вважає, що відеозапис № 471501 здійснено з порушенням п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», останній не є безперервним, відсутня відеофіксація моменту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичній установі.

Також посилається на те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено право на правничу допомогу, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Зауліна О. Г. надала усні пояснення, аналогічні її письмовим запереченням, викладеним у клопотанні про закриття провадження у справі.

Заслухавши захисника Колечка Д. М., дослідивши матеріали справи, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2024 року серії ЕПР1 № 153978, 19.10.2024 о 06 год. 55 хв. в м. Одесі по вул. Сегедській, 16 ОСОБА_1 керував транспортним засобом LEXUS RX400H, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Частиною другою статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої Міністерством юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІ згаданої Інструкції передбачає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З оглянутих судом в ході розгляду справи відеозаписів слідує, що виявивши ознаки, які дають підстави вважати про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, працівниками поліції ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано відповідно до встановленого порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, проте останній від проходження такого огляду відмовився.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.10.2024 серії ЕПР1 № 153978;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а також те, що працівником поліції неодноразово було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і медичному закладі, та чітку відмову водія від проходження такого огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.10.2024 з якого слідує, що ОСОБА_1 направлено в заклад КНП «ООМЦПЗ» ООР у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не стійка хода, відповідно до якого огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зібрані у справі докази є достатніми, сумніви в їх достовірності відсутні.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 чітко та категорично відмовився (відеозапис 471809, 07 год. 05 хв. 55 сек. 07 год. 06 хв. 08 сек).

Крім того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі підтверджується письмовим направленням його до КНП «ООМЦПЗ» ООР у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, з якого слідує, що огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, про що свідчить підпис після слів «відмовився від проходження».

При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що він указане направлення не підписував та не був ознайомленим з ним, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, ОСОБА_1 не посилався та не надав доказів його звернення до відповідних правоохоронних органів щодо можливого підроблення його підпису у вказаному направленні.

Щодо посилання ОСОБА_1 на невідповідність дати, зазначеної в направленні, а саме 18.10.2024, тоді як подія мала місце 19.10.2024, то така невідповідність свідчить про описку, яка не впливає на його дійсність.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що у поліцейських були відсутні підстави для вимоги щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже його поведінка, жести, рухи, вимова, як слідує з відеозапису, були адекватними та такими, що відповідали обстановці, не свідчать про відсутність у його діях складу інкримінованого правопорушення, а встановлення ознак сп`яніння належить до визначених законодавством повноважень працівників поліції, при цьому поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про виявлені у нього відповідно до п. 3 розділу І Інструкції ознаки алкогольного сп`яніння.

Щодо аргументів ОСОБА_1 про те, що поліцейські після складення протоколу допомогли йому завести двигун автомобіля та відпустили, не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченго ч. 1 ст. 130 КУпАП, а стосуються правомірності дій посадових осіб після складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на його перебування у той час у тверезому стані не має правового значення для даної справи, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також посилання ОСОБА_1 на те, що відеозапис поліцейськими здійснено з порушенням п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», останній не є безперервним, а відеофіксація моменту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичній установі відсутня, спростовується указаним відеозаписом, на якому зафіксовано чітку відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в тому числі в медичному закладі. Відеозапис здійснений в обсязі, достатньому для встановлення обставин інкримінованого правопорушення.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому право на правову допомогу, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, у якому у п. 13 наявний підпис ОСОБА_1 щодо того, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, яка визначає зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Отже, доводи ОСОБА_1 за сукупності наявних у справі доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 130, 283, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Повне судове рішення складено 11.02.2025.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА