ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/767/24 Головуючий суддя І інстанції Лук`яненко С. А.
Провадження № 33/818/193/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

секретаря Шевченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Хоміцької Т.Б. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що 10.01.2024 року о 15 годині 00 хвилин в с.Селекційне Харківського району, Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем MERSEDES BENZ, д/н НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме:

п.2.9а Правил дорожнього руху «заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В своїй апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного спяніння, які зазначені в протоколі, і не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Патрульними поліцейськими було порушено вимоги положень ст.256 КУпАП, оскільки суть правопорушення в протоколі викладена нерозбірливо, протокол містить виправлення, невірне посилання на пункт правил дорожнього руху, порушення якого йому інкаримінується.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований, а транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 знаходився в нерухомому стані.

Також в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для його зупинки, а тому усі послідуючі вимоги працівників поліції є незаконними.

Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не має ознак алкогольного сп`яніння, йому не було роз`яснено які ознаки алкогольного сп`яніння він має, а одразу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені Конституцією України і ст.268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

Також відеозапис, який вели поліцейські, не є безперервним, а тому є недопустимим, складання та вручення ОСОБА_1 направлення та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння на відеозапису відсутнє, і йому не вручались.

Окрім іншого, вважає, що не можна двічі притягувати особу до адміністративної відповідальності за одні дії.

Від сторони захисту надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності захисника та ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 10.01.2024 року о 15 годині 00 хвилин в с.Селекційне Харківського району, Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем MERSEDES BENZ, д/н НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля.

Був зупинений на блокпосту.

На питання поліцейського, водій повідомив, що дійсно керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.

Апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані алкогольного сп`яніння, ці обставини не встановлені.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відофайлі.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.

Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

За вказаних обставин, апеляційний суд відкидає доводи апелянта про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, оскільки зібрані докази, а саме відеозапис повністю спростовує такі твердження.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

Крім того, водій або його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії патрульного до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась.

Що стосується посилання захисника на те, що ОСОБА_1 вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-20 КУпАП, що унеможливлює притягнення його за ч.1ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-20 КУпАП є військовослужбовці і відповідно ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності як військовослужбовця за вживання алкогольних напоїв.

В даному кримінальному провадженні, ОСОБА_1 було приягнуто до відповідальності як загального суб`єкта, водія, який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин, диспозиції статей КУпАП є різними і не дублюють одна іншу, а тому притягнення особи за обома статтями є законною.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Хоміцької Т.Б. залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева