Номер провадження: 33/813/343/25
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І., за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Євдокимова Д. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт серії « НОМЕР_1 » від 09.09.2024, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

який притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України,

установив

Обставини справи

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0916/50000/24 від 09.09.2024 року, 09.09.2024 о 17 годині 32 хвилині в зону митного контролю пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення №1 митного поста «Білгород Дністровський» Одеської митниці з метою перетину митного кордону, у напрямку «виїзд з України», слідував громадянин Туреччини ОСОБА_1 (ОНЕЛЬ КЕМАЛЬ ТЮРКЛЕР) в якості водія транспортного засобу марки «AUDI Q4», країна реєстрації Україна, державний номерний знак « НОМЕР_3 » по смузі «зелений коридор».

У ході проведення митних формальностей, без ознак приховування від митного контролю, у сумці серед особистих речей громадянина ОСОБА_1 було виявлено технічний пристрій з функцією фото та відео фіксації, що має можливість перенесення записаної інформації (на персональний комп`ютер або мобільний телефон), який за характером обладнання і компонентів має ознаки спеціального технічного засобу призначеного для негласного отримування інформації. Технічний пристрій являє собою окуляри «Ray-Ban» із подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм, країна виробник Китай (згідно наявного маркування).

Згідно з розділом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №86 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання» даний пристрій має ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, у наслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення технічного пристрою через митний кордон України без ознак приховуванням від митного контролю та які мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 3 статті 471 Митного кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 366 Митного кодексу України, початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним Кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 197 Митного кодексу України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Згідно ч. 2 даної статті переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, громадянин Туреччини ОСОБА_1 (ОНЕЛЬ КЕМАЛЬ ТЮРКЛЕР) не заявив митному органу точні відомості про переміщувані ним через митний кордон предмети, які підлягають обов`язковому декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року провадження по справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0916/50000/24 від 09.09.2024 товари вирішено повернути власнику або іншій особі за його дорученням в установленому законом порядку.

Мотивуючи своє рішення про закриття провадження по справі, суд 1-ої інстанції послався на те, що митним органом не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 були вчинені умисні дії, які направлені на недекларуванню товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, оскільки вказані окуляри не надавалися для експертного дослідження на предмет віднесення їх до товарів подвійного використання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Євдокимов Д. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати і постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень з конфіскацією предметів правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, в ході митного огляду транспортного засобу та багажу, в сумці, серед особистих речей громадянина Onel Kemal Turkler без ознак приховування від митного контролю було виявлено технічний пристрій з функцією фото та відео фіксації, що має можливість перенесення записаної інформації, який за характером обладнання та компонентів має ознаки спеціального технічного засоби призначеного для негласного отримування інформації.

В судове засідання апеляційного суду ONEL KEMAL TURKLER (ОНЕЛЬ КЕМАЛЬ ТЮРКЛЕР) не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся засобами зв`язку, зазначеними в матеріалах справи, причини неявки апеляційному суду не повідомив.

Окрім того, представник Одеської митниці надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, апеляційну скаргу підтримав.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ONEL KEMAL TURKLER (ОНЕЛЬ КЕМАЛЬ ТЮРКЛЕР) та представника митниці на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Як встановлено судом 1-ої інстанції, згідно протоколу про порушення митних правил №0916/50000/24 від 09.09.2024 року - 09.09.2024 о 17 годині 32 хвилині в зону митного контролю пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення №1 митного поста «Білгород Дністровський» Одеської митниці з метою перетину митного кордону, у напрямку «виїзд з України», слідував громадянин Туреччини ОСОБА_1 (ОНЕЛЬ КЕМАЛЬ ТЮРКЛЕР) в якості водія транспортного засобу марки «AUDI Q4», країна реєстрації Україна, державний номерний знак « НОМЕР_3 » по смузі «зелений коридор».

У ході проведення митних формальностей, без ознак приховування від митного контролю, у сумці серед особистих речей громадянина ОСОБА_1 було виявлено технічний пристрій з функцією фото та відео фіксації, що має можливість перенесення записаної інформації (на персональний комп`ютер або мобільний телефон), який за характером обладнання і компонентів має ознаки спеціального технічного засобу призначеного для негласного отримування інформації. Технічний пристрій являє собою окуляри «Ray-Ban» із подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм, країна виробник Китай (згідно наявного маркування).

Згідно з розділом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №86 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання» даний пристрій має ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, у наслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України.

Таким чином, на думку митного органу, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення технічного пристрою через митний кордон України без ознак приховуванням від митного контролю та які мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 3 статті 471 Митного кодексу України.

На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами митниці було складено протокол про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 508 Митного кодексу України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

Частинами 1 та 2 статті 515 МК України визначено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУПАП.

Натомість, як встановлено під час судового розгляду, в матеріалах справи відсутній висновок експерта, який підтверджує, що виявлені окуляри віднесені до предметів подвійного використання, внаслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин та досліджених доказів, які містяться в матеріалах судової справи, слід констатувати, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що вилучені у ONEL KEMAL TURKLER окуляри «Ray-Ban» із подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм віднесені до категорії пристрою, що має ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, в наслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України, що свідчить про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.495 МК доказом у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі такі дані встановлюються висновком експерта.

Як було встановлено апеляційним судом, митним органом не доведено наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК.

З урахуванням наведеного, досліджені в суді першої інстанції обставини, які перевірені в ході апеляційного розгляду, дозволяють суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що в суддею місцевого суду постановлено обґрунтоване рішення, яке прийнято на підставі фактичних обставин справи та доказів, наданих митним органом.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.471 МК, що свідчить про законність та обґрунтованість оскарженої постанови судді місцевого суду.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Заявивши вимоги про скасування постанови суду стосовно ОСОБА_1 із ухваленням нової постанови про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення, представником Одеської митниці не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку про те, що митним органом не надано доказів, що останній мав умислу на вчинення правопорушення та вчиняв дії, спрямовані на недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам протоколу про порушення митних правил, яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи протоколу про порушення митних правил, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби не містять будь-якого обґрунтування незаконності постанови суду 1-ої інстанції.

Загальні скаржника посилання на винесення постанови всупереч вимогам ст. 245 КупАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення, не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України з огляду на те, що суду не надано беззаперечних доказів вчинення ним зазначеного правопорушення, та суд не наділений повноваженнями збирати докази та кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому за таких обставин суд позбавлений можливості встановити вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, правомірно закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДМС України Євдокимова Д. залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року, якою закрито провадження по справі про порушення митних правил ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець