ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/22963/24

Провадження № 3/522/1745/25

11 лютого 2025 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Одесі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Вірменія, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом серії ЕПР1 №194181 від 11.12.2024 у стосовно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 11.12.2024 о 17:00 год. в. Одеса, вул. Преображенська, 62, водій керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а.ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

21.01.2025 до суду надійшли письмові пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гулям У.Х., відповідно яких просив провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування закриття провадження зазначено, що під час складення адміністративних матеріалів ОСОБА_3 надав водійське посвідчення міжнародного зразка. ОСОБА_3 є громадянином Республіки Вірменія, має посвідку на постійне проживання, яку отримав 01.08.2024 за №900094350. Керування транспортними засобами він здійснював на підставі водійського посвідчення НОМЕР_1 від 20.11.2023, та яке має строк до 20.11.2033, та інспектором поліції було повідомлено, що підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення є ті обставини, що посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні, разом з тим поліцейським не враховано постанову Кабінету міністрів України від 03 березня 2022 р. №184, відповідно якої встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні, а отже особа, що притягається до відповідальності має дійсне посвідчення водія, яке було пред`явлено інспектору поліції під час складення адміністративних матеріалів, що виключає подію і складу адміністративного правопорушення. При ухвалені постанови просив врахувати рішення суду апеляційної інстанції №521/15781/24 від 16.12.2024, яким закрито провадження по справі за аналогічним інкримінованим правопорушенням.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засідання захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Гулям У.Х., підтримав вимогу про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з підстав викладених в письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення адвоката надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення до протоколу долучено технічний засіб відеозапису ПВР 475097, окрім зазначеного до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення надійшли наступні документи: витяг щодо адмінпротоколу; копія постанови серії ЕНА №1483144 від 20.02.2024 якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; довідка б/н відповідно якої станом на 11.12.2024 ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія; довідка б/н про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

З дослідженого відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що особу, що притягається до адміністративної відповідальності було зупинено працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. На вимогу поліцейського було надано посвідчення водія, після чого було встановлено підставу перебування особи на території України, а саме особою було надано посвідку на постійне проживання. З діалогу між поліцейським та особою, що притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що підставою для складення адміністративних матеріалів, є сплив строку дії посвідчення водія. Посадова особа, що склав протокол про адміністративне правопорушення обґрунтував своє рішення положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340.

Судом вбачає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення цілком не відображає обставини події, а саме поліцейський обмежився загальним посиланням на відсутність при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, без зазначення суті адміністративного правопорушення відповідно встановлених обставин з долученого відеозапису, що є невиконанням посадовою особою вимог ст. 256 КУпАП.

Аналізуючи норми, якими врегульовано обставини з відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з абз. 5 п. 30 Положення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Разом з тим, підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022р. №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (далі - Постанова №184) встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Заміна такого посвідчення проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

У даному випадку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Вірменія, має посвідку на постійне проживання, яку отримав 01.08.2024 за №900094350.

Керування транспортними засобами він здійснював на підставі водійського посвідчення НОМЕР_1 від 20.11.2023, та яке має строк до 20.11.2033.

При зупинці інспектором поліції ОСОБА_3 пред`явив міжнародне водійське RN880819 від 20.11.2023.

Відповідно до абз. 1 пункту 30 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993р. №340 (далі - Положення), особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовано літерами латинського алфавіту.

Міжнародне водійське посвідчення RN880819 від 20.11.2023 відповідає вимогам Додатку №3 постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020р. №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» та є дійсним до 20.11.2033 року.

Таким чином, посвідчення RN880819 від 20.11.2023 є чинним, а тому станом на день складання протоколу ОСОБА_3 мав право на керування транспортним засобом , тобто у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, ст. 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у підтвердження викладених у протоколі обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 10, 24, 33, 126, 221, 247, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М.