ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3750/24 Номер провадження 33/814/202/25Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Антохова Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 155-1 КУпАП

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 грн, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколу №9559 про адміністративне правопорушення від 11 жовтня 2024 року, за результатами проведення фактичної перевірки готелю, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме: не забезпечив проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій, чим порушив пункт 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року, за що передбачено настання адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2024 року у справі № 541/3750/24 провадження № 3/541/1339/2024 про притягнення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 155-1 КУпАП скасувати, а провадження у цій справі, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що податковою службою не було проведено перевірку, оскільки апелянт не допустив працівників податкової служби для її проведення.

Вказує, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Також стверджує, що він не є власником готелю «Миргород» та не є суб`єктом правопорушення.

Зазначає про порушення права на захист під час складення протоколу.

Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні захисник адвокат Антохов Я.С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 будучи належним чиним повідомленим про дату, час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку

Скаржник звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно зі статті 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області винесена 08 листопада 2024 року, участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, копію постанови останньому направлено 13 листопада 2024 року, а інформації про її отримання матеріали справи не містять.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Щодо оскаржуваної постанови

У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 стаття 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Об`єктом правопорушень, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій.

Вказана норма є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму статті 155-1 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року (зі змінами та доповненнями), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 155-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг 2) порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Обидва склади формальні.

Суб`єктивна сторона правопорушень характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктами правопорушень можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Враховуючи вище викладені норми чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до пункту 6 розділу 2 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2026 року № 566 у Протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається Протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до Протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові (за наявності), а також місце проживання.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з дотриманням вимог статті 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи. Недоліків, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказом, як про те йдеться в апеляційній скарзі, не встановлено.

Суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП, підтверджується матеріалами справи : протоколом №9559 про адміністративне правопорушення від 11 жовтня 2024 року, копією акту (довідки) фактичної перевірки від 26 вересня 2024 року.

Так, суд першої інстанції, обґрунтовано вказав, що докази надані до справи про адміністративне правопорушення узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання скаржника, що він не допустив проведення перевірки, спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних) оформлюються, зокрема, у формі акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, при цьому, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України і законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

З акту (довідки) фактичної перевірки від 26 вересня 2024 року (а.с.1) та пояснюючої записки (а.с.2) встановлено порушення проведення розрахункової операції, а саме при замовленні послуги по проживанню в готелі, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ФОП ОСОБА_1 , на суму 1230 грн не забезпечено проведення такої операції.

Тобто, перевірку було проведено, а подальший не допуск працівників податкової не спростовує факту порушення, яке вже було виявлено.

Твердження ОСОБА_1 про те, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності, суд апеляційної інстанції не приймає та розцінює як спосіб захисту. Оскільки на спростування обставин викладених в протоколів доказів надано не було.

Також, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними посилання ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом правопорушення з огляду на слідуюче.

Сам скаржник в апеляційній скарзі вказує, що ним, як платником податків, було прийнято рішення про недопуск працівників податкової, також в своїх поясненнях до суду першої інстанції останній вказував, що здійснює господарську діяльність у готелі за адресою АДРЕСА_2 .

Доводи ОСОБА_1 про порушення права на захист під час складення протоколу не заслуговують на увагу з огляду на те, що останній від підпису та отримання примірника протоколу відмовився, про що було складено акт (а.с.3).

Висновок суду

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 .

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 155-1 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, всупереч доводів скаржника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль