Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2400/24 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М.М.
Номер провадження №33/4805/30/25
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Федосєєва Євгена Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Федосєєв Є.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено матеріали справи та не надано належної оцінки доказам. Вказав, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови серії ЕНА №1779383 від 30 березня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зазначив, що працівниками поліції під час складення адміністративних матеріалів не дотримано ст. 268 КУпАП, зокрема не роз`яснювались права та обов`язки особи. Долучені до матеріалів справи відеозаписи не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки останні є небезперервними. На думку захисника, фабула інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом строком на три роки постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року у справі №205/5855/20, не керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. У зв`язку з цим і застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є незаконним, посвідчення водія він не отримував. За доводами адвоката, при визначенні стягнення районний суд не врахував особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, брав участь в АТО у 2014-2015 роках, а позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить виконання ним професійних обов`язків.

Одночасно, адвокат Федосєєв Є.О. просив поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що оскаржувану постанову від 30 жовтня 2024 року отримав 31 жовтня 2024 року у особистому кабінеті Електронного Суду. Апеляційну скаргу захисник до районного суду подав 08 листопада 2024 року, яку постановою Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року повернуто. Повторно захисник подав апеляційну скаргу 22 листопада 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи захисника, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 та його захисник Федосєєв Є.О. знають про наявність даного апеляційного провадження, їм була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вони цим не скористалися. Будучи належним чином повідомленими про місце і час судового засідання вдруге у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали.

За змістом частини шостої статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи. Окрім того, слід зазначити, що в силу ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах, таких як: протокол про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2024 року; копія постанови серії ЕНА № 2777348 від 07 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; копія постанови серії ЕНА №1779383 від 30 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; довідка УПП у Житомирській області від 09 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, статус «зданий на збереження»; довідка УПП у Житомирській області від 09 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА №1779383 від 30 березня 2024 року, винесеною працівниками ВП №1 Краматорського РУЮ ГУНП в Донецькій області; рапорт інспектора БУПП у Житомирській області Олени Данилко від 07 серпня 2024 року; відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 695338 від 07 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 07 серпня 2024 року о 15-40 год на а/д М-06 105 км+800 м керував автомобілем Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, відповідно до постанови серії ЕНА № 1779383 від 30 березня 2024 року, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1). Даний протокол та інші матеріали підписані ОСОБА_1 без зауважень. У поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив «згоден».

Протягом року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: 30 березня 2024 року винесено постанову серії ЕНА № 1779383 та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу 3 400 грн (а.с. 3).

Згідно вимог пункту 2.1. а) Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Положеннями ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

При розгляді матеріалів справи судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які суд дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції ст. 268 КУпАП під час оформлення адміністративних матеріалів у повному обсязі спростовується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 07 серпня 2024 року зупинено за кермом автомобіля Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 за порушення Правил дорожнього руху, а саме не виконання водієм вимог дорожнього знаку 3.29, що обмежує максимальну швидкість руху до 70 км/год. Працівники поліції роз`яснили причину зупинки, а також передбачені законом права та обов`язки.

Щодо документів водія, ОСОБА_1 зазначив, що водійське посвідчення було відібране у 2020 році за ст. 130 КУпАП, проте термін позбавлення закінчився, а забрати його часу не мав, у зв`язку із зайнятістю на службі. Далі щодо ОСОБА_1 складена постанова за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зміст яких він погодив своїм підписом без заперечень та зауважень.

Також відеозаписом спростовані доводи захисника щодо неотримання ОСОБА_1 постанови від 30 березня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки у бесіді з працівниками поліції під час визначення кваліфікації адміністративного правопорушення останній не заперечував, що здійснює керування автомобілем не маючи такого права та вказував, що не має вибору.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та на переконання апеляційного суду є достатніми для висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Даний доказ відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є належним і допустимим.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами. Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Викладена у протоколі серії ААД №695338 від 07 серпня 2024 року фабула адміністративного правопорушення чітко відображає всі його істотні ознаки, а дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дійсно 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 205/5855/20 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, проте станом на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення 07 серпня 2024 року вказаний строк минув, посвідчення водія ОСОБА_1 не отримав, здійснював керування транспортним засобом у порушення ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII. Тому аргументи захисника щодо помилкового викладу фабули протоколу про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2024 року, на думку апеляційного суду, необґрунтовані.

Разом з тим санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. Тобто позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим адміністративним стягненням, передбаченим санкцією вказаної статті.

Статтею 30 КУпАП передбачений порядок накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Разом з тим, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить жодних застережень чи умов застосування додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Враховуючи зазначене, приходжу до переконання, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративне правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КпАП України щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення є співмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доказів, які спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

За таких обставин, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Федосєєва Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь