Постанова

Іменем України

17 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №33/824/748/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Клепи Т. В.

від 26 червня 2024 року

у справі №357/5685/24 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

1. Історія справи

05 квітня 2024 року, приблизно о 09 год. 57 хв., громадянин ОСОБА_1 на 78 км автодороги М-05 Київ-Одеса, керував мотоциклом «Viper», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений патрульними поліцейськими та за наслідками перевірки документів водія та інформації у відповідних реєстрах, капрал поліції ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №697154, а саме за порушення вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), як вважав поліцейський повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

2. Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у порушенні п. 2.1.а ПДР України повторно протягом року, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які долучені до протоколу, у їх сукупності підтверджують обставини зазначені у ньому, а саме, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував мотоциклом не маючи права керування останнім.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 26червня 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

4. Аргументи скаржника

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд розглянув справу за його відсутності чим, позбавив його права надати свої пояснення.

В іншому доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності у справі доказів на підтвердження вчинення ним одного і того ж адміністративного правопорушення повторно протягом року.

5. Щодо строку на апеляційне оскарження

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що суд розглянув справу за його відсутності.

Копію оскаржуваної постанови він не отримував, про існування постанови дізнався випадково 06.11.2024 та без зволікань подав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2024 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 11.12.2024, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що розгляд справи відбувся за його відсутності, він не знав про розгляд справи судом, а копію постанови не отримував. Про існування постанови дізнався 06.11.2024.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, постанову винесено за відсутності ОСОБА_1 . Як вбачається з матеріалів справи судові повістки поверталися на адресу суду без вручення. Копія оскаржуваної постанови повернулася без вручення, з відміткою за терміном зберігання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що про існування постанови дізнався випадково 06.11.2024.

11.12.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року.

6. Позиція учасників справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні

У судове засідання 10.02.2025 з`явився ОСОБА_1 та надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній. Крім того, пояснив, що постанова серії БАД №789498 від 21.05.2023 була винесена унаслідок керування ним легковим автомобілем без відповідної категорії «B». Станом на дату складання протоколу, 05.04.2024, він вже мав відповідну категорію «В» для керування легковими автомобілями, однак не мав категорії «А». У судовому засіданні оголошено перерву.

У судове засідання, призначене на 17.02.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі у судовому засіданні.

7. Позиція Київського апеляційного суду

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

8. Фактичні обставини справи

05 квітня 2024 року, приблизно о 09 год. 57 хв., на 78 км автодороги М-05 Київ-Одеса, поліцейські зупинили мотоцикл «Viper», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Після перевірки документів поліцейські також перевірили у електронній базі відомості відносно водія та з`ясували, що 21.05.2023 ОСОБА_1 керував легковим автомобілем без відповідної категорії «В», за що було винесено постанову за порушення вимоги п. 2.1.а ПДР. Унаслідок чого правоохоронці склали відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №697154 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки вважали, що правопорушення вчинено повторно протягом року.

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №697154 від 05.04.2024, громадянин ОСОБА_1 , 05 квітня 2024 року, приблизно о 09 год. 57 хв., на 78 км автодороги М-05 Київ-Одеса, повторно протягом року керував мотоциклом «Viper», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Повторність правопорушення підтверджена постановою серії БАД №789498 від 21.05.2023 (а. с. 1)

Із матеріалів справи вбачається, що повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення обґрунтована наявністюпостанови серії БАД №789498 від 21.05.2023відносно останнього.

Матеріали справи не містять копії постанови серії БАД №789498 від 21.05.2023. Разом з тим, з інформаційної картки адміністративного правопорушення сервісу «Адмінпрактика» вбачається, що постанова серії БАД №789498 від 21.05.2023 була винесена за керування ОСОБА_1 легковим автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , як особою яка не має права керувати таким транспортним засобом, тобто без відповідної категорії «В» (а. с. 3).

Із довідки про наявність посвідчення водія вбачається, що у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія серії НОМЕР_4 у статусі «ВИДАНИЙ» (а. с. 4).

Матеріали справи не місять копії посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 .

Докази, які долучені до протоколу, ґрунтується лише на інформації з інформаційної картки адміністративного правопорушення сервісу «Адмінпрактика», з якої вбачається, що водій керував легковим автомобілем без відповідної категорії «В».

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії ААД №697154 від 05.04.2024, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, а саме, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував мотоциклом «Viper», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто не маючи відкритої категорії «А».

Наявні в матеріалах справи довідка та витяг із інформаційної катки адміністративного правопорушення, свідчать про те, що 21.05.2023 була винесена постанова серії БАД №789498 за керування ОСОБА_1 легковим автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , як особою яка не має права керувати таким транспортним засобом, тобто тез відповідної категорії «В».

Отже, постанова яка зазначена у протоколі на підтвердження обставин повторності не підтверджує обставин викладених у диспозиції протоколу щодо повторного керування мотоциклом без категорії «А», адже стосується керування легковим автомобілем без категорії «В».

Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував мотоциклом, не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто не маючи відкритої категорії «А».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, а саме повторності керування мотоциклом, не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто не маючи відкритої категорії «А», що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд не може змінити кваліфікацію правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України щодо керування мотоциклом без категорії «А», оскільки притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення відноситься до повноважень працівників поліції, а не суду.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За наведених обставин суд апеляційної приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД №697154 від 05 квітня 2024 року, закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик