Номер провадження: 33/813/326/25
Номер справи місцевого суду: 518/2087/24
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М.С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потопальський Сергій Миколайович на постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №067716 від 28.10.2024, ОСОБА_1 27 жовтня 2024 року о 17:30 год, керував транспортним засобом Форд Фокус, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральній в с. Петровірівка Березівського району Одеської області, та не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та здійснив зіткнення з велосипедистом. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (- далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №067717 від 28.10.2024, ОСОБА_1 27 жовтня 2024 року о 17:30 год, керуючи транспортним засобом Форд Фокус, номерний знак НОМЕР_1 , по Центральній в с. Петровірівка Березівського району Одеської області здійснив наїзд на велосипедиста, після чого будучи причетним до ДТП в порушення вимог п. 2.10 а ПДР, залишив місце ДТП, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №067718 від 28.10.2024, ОСОБА_1 28 жовтня 2024 року о 11:30 год, керуючи транспортним засобом Форд Фокус, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Героїв земляків с. Стара Єлизаветівка Березівського району Одеської області, вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, чим порушив вимоги 2.10 є ПДР. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого 2,30 проміле, за що відповідальність передбачена за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потопальський С.М. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та закрити в цій частині провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потопальський С.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, про розгляд справи належним чином не повідомлявся, про наявність оскаржуваної постанови дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріалами справи не спростовуються викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потопальський С.М. строк на апеляційне оскарження постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ст. 294 КУпАП).

Оскільки, постанова Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року оскаржується в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу лише в цій частині.

В судове засідання до апеляційного суду, ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Потопальський С.М. не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно.

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, на підставі доводів, викладених у апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Збирання нових доказів не входить до повноважень апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. 2.10 є ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Невиконання п. 2.9 є ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №067716 від 28.10.2024, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №067717 від 28.10.2024 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №067718 від 28.10.2024, які приймаються судом до уваги, протоколи підписані безпосередньо ОСОБА_1 , в яких він також вказав, що «згоден»;

2)висновком приладу Drager Alcotest 6810 від 28.10.2024, згідно якого в організмі ОСОБА_1 виявлено 2,30 проміле алкоголю;

3)актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого в організмі ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з ротової порожнини, огляд проведений за допомогою приладу Drager;

4)відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, який відображає із достатньою повнотою стан ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він керував автомобілем Форд Фокус, номерний знак НОМЕР_1 , і після вчинення ДТП за його участі вжив алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

В апеляційній скарзі адвокат Потопальський С.М. вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №067718 від 28.10.2024 складений з порушенням норм чинного законодавства, а тому не може бути визнаний належним доказом, однак апеляційний суд не приймає до уваги дані твердження та зазначає наступне.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційним судом був досліджений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №067718 від 28.10.2024, який відповідає вимогам статей 251, 256 КУпАП, а тому є належними на допустимими доказами, й приймаються судом до уваги, протокол підписаний безпосередньо ОСОБА_1 , та в якому останній в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення написав «Згоден».

Крім того, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення наявна відмітка про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції так і під час апеляційного перегляду справи, була надана можливість в повній мірі скористатись належними йому правами.

Не заслуговують твердження адвоката про те, що працівники поліції не ознайомили ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та не зачитали його зміст, оскільки нормами чинного законодавства не встановлений обов`язок поліцейського зачитувати протокол, при цьому зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено, також була вручена його копія, про що ОСОБА_1 особисто розписався.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не дотримались процедури проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, так як не роз`яснили ОСОБА_1 право відмовитись від проходження огляду на місці, не надано можливості виявити незгоду з результатами огляду та пройти такий в медичному закладі, з огляду на наступне.

Так, вимогами ПДР встановлено, що водії зобов`язані на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки) (п. 2.10 є ПДР).

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 7 розділу І Інструкції, п. 6 Порядку та ч. 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як встановлено апеляційним судом із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудного відеореєстратора, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`янінням, з використанням спеціального технічного засобу Drager, результат якого показав 2,30 % проміле алкоголю, зазначених результатів водій жодним чином не заперечував. Більш того, підтвердив факт вживання алкогольних напоїв після ДТП.

Відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом. Лише у тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду проведеного за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння може бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що в Правилах дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тому, посилання водія - особи, яка керує транспортним засобом, що потенційно може завдати серйозної шкоди, на нібито необізнаність щодо порядку проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі необізнаність про право не погодитись із результатами, право пройти огляд в медичному закладі, чи про право відмовитись від проходження огляду, тобто необізнаність прав водія, суд не може прийняти до уваги.

ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановленими нормами чинного законодавства.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення декількох адміністративних правопорушень, а саме за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, однак суд першої інстанції не призначив окремо стягнення, а обмежився призначенням стягненням в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП як найсуворішого, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції також не спростовують, оскільки спростовуються матеріалами справи, зводяться до власного тлумачення норм чинного законодавства та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.10 є Правил дорожнього руху України.

Висновок суду першої інстанції відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потопальський Сергій Миколайович про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потопальський Сергій Миколайович залишити без задоволення.

Постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький