КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Куксюка А.Л., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді, 21 березня 2024 року о 17 годині 50 хвилин в Київській обл., Броварський район, с. Погреби, по вул. Героїв України, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Seat Cordoba», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків на місці зупинки, за допомогою приладу Drager - проба 1,91‰, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що він не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає, що справу було розглянуто поверхово, не звернуто уваги на всі обставини, не досліджено в повній мірі матеріали справи, що тягне за собою скасування оскаржуваного рішення.

Апелянт звертає увагу на його безпідставну зупинку 21 березня 2024 року працівниками ВРПП Броварського РУП ГУНП в Київській області.

З матеріалів справи не можна встановити момент зупинки та зазначення підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , тому зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Вважає, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 згідно зі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Апелянт вважає, що він був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №274290 від 21 березня 2024 року за ст. 130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Окрім того, апелянт зазначає, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №274290 від 21 березня 2024 року час його складення вказано 19 година 03 хвилини, а зупинка водія вказана о 17 годині 50 хвилин.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

При цьому, у самому протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №274290 від 21.03.2024 не зазначено ознак сп`яніння, які ніби то були виявлені у ОСОБА_1 .

Окрім того, роздруківка газоаналізатора Alcotest Drager 6810 містить зазначення температури повітря - 17С, що не відповідає дійсній температурі повітря навколишнього середовища станом на 19 годину 21 березня 2024 року.

Також не можливо встановити факт дотримання працівниками поліції положень Наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 (далі Наказ № 1026) в частині застосованих ними технічних приладів та засобів для документування правопорушення.

Таким чином, за відсутності вказівки щодо назви та номера технічного приладу на який здійснено відеозапис, останній здобутий з порушенням Наказу № 1395, Наказу № 1026 та ст. 251 КУпАП, а тому не може бути належним та допустимим доказом у цій справі через невідоме походження.

Щодо неналежного відеозапису апелянт звертає увагу суду, що доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним. На оптичному диску містяться три відеофайли по 10 хвилин, які перериваються, і по яких неможливо відновити всі обставини події, зокрема зафіксувати і сам факт зупинки водія ОСОБА_1 .

З огляду на відсутність запису події 21 березня 2024 року в повному обсязі, вважає, що працівниками поліції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , чи будь-якого іншого належного та допустимого доказу керування транспортним засобом, що виключає відповідальність передбачену за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку апелянта, у цій справі винуватість водія ОСОБА_1 не доведено з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом».

Також апелянт вказує, що йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Куксюка А.Л., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 274290 від 21 березня 2024 року, результатами тесту приладу Drager - 1,91 ‰, відеозаписом з нагрудної камери поліцйеського, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також письмовими поясненнями свідків.

Наведеними доказами спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом.

Сукупність вказаних доказів, на думку судді апеляційної суду, є достатньою для підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, викладеного у постанові судді районного суду, а тому доводи апеляційної скарги про те, що зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду докази не є достатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм положень ПДР, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що після зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому водій згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був виконувати вказівки працівника поліції та пройти в установленому порядку медичний огляд.

Доводи апелянта про те, що складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП було здійснено безпідставно, оскільки факт керування ОСОБА_1 автомобілем не доведено, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, убачається, що ОСОБА_1 працівник поліції оголосив зміст протоколу про адміністративне правопорушення, а сам ОСОБА_1 зазначив, що згоден з протоколом, керувати транспортним засобом не буде.

Безпідставними також є доводи апеляції ОСОБА_1 щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення - акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у результаті огляду, проведеного поліцейським, оскільки у протоколі не зазначено ознак сп`яніння, які ніби то були виявлені у ОСОБА_1 , а лише в акті.

Так, в матеріалах справи наявне направлення на огляд ОСОБА_1 до КНП Броварська БКЛ БРР БМР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначені підстави такого огляду, а саме: ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у водія - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови.

Після проведення огляду та встановлення факту алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , працівник поліції зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення результат тесту, який складав 1,91 ‰ та долучив до протоколу огляду акт огляду, у якому і зазначені виявлені ознаки сп`яніння.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення має розбіжності в часі із зазначенням часу зупинки.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №274290 від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 було зупинено за керування транспортним засобом 21 березня 2024 року о 17 годині 50 хвилин.

Під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , поліцейські у водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу Drager, результат якого склав 1,91 ‰, а тому о 19 годині 03 хвилини було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що йому не були роз`яснені права є неспроможними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені вимоги ст. 63 Конституції України та права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, ця обставина засвідчена його власноручним підписом, а також підтверджується відеозаписом.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.

Так, згідно з постановою судді місцем вчинення правопорушення є вул. Героїв України, 6, с. Погреби. Броварського району, та відповідно до даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського саме у цьому місці у зазначений у постанові час перебував ОСОБА_1 та автомобіль «Seat Cordoba» д.н.з. НОМЕР_1 .

Аналіз наявних у справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що коли поліцейські підійшли до автомобіля, то ОСОБА_1 сидів у своєму автомобілі, при цьому інших осіб, окрім ОСОБА_1 , довкола не було.

Більш того, посилання ОСОБА_1 на те, що він не здійснював керування транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, у якому сам ОСОБА_1 , у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», власноруч зазначив: «Згоден, керувати не буду».

Окрім того, доводи апеляції, що роздруківка газоаналізатора Alcotest Drager 6810 містить зазначення температури повітря - 17С, що не відповідало дійсній температурі повітря навколишнього середовища станом на 19 годину 21 березня 2024 року, жодним чином не свідчить про його несправність та не впливає на результати проведеного огляду, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність повного та безперервного відеозапису, то вони є неспроможними, оскільки на відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та, власне, обставини складання протоколу.

Отже, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена належними і допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними.

За таких обставин суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року та закриття провадження у справі, а тому вказану постанову необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 361/3632/24

Провадження № 33/824/482/2025

Головуючий у першій інстанції Василенко Т.К.

Доповідач Ковальська В.В.