Єдиний унікальний номер №943/2643/24
Провадження №3/943/59/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

19 листопада 2024 року о 11 год. 41 хв. на вулиці Івана Франка, 41 у селі Богданівка Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобоми, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177215 від 19.11.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за те, що він 19 листопада 2024 року о 11 год. 41 хв. на вулиці Івана Франка, 41 у селі Богданівка Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), а від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Постановою судді від 27.11.2024 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177234 від 19.11.2024, яким підтверджено факт повторного протягом року керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Івано-Франківським районним судом терміном на три роки, що є порушенням вимог пункту 2.1 «а» ПДР України. Також вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення (ч. 5 ст. 126 КУпАП) доводиться постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2024 року в справі №349/312/24, яким ОСОБА_1 на даний час позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Зокрема, вищевказаним судовим рішенням ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ст. 36 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилученням транспортного засобу. Окрім вищенаведених доказів, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП доводиться також долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск DVD-R), із яких убачається факт зупинки працівниками поліції на вулиці у селі Богданівка Золочівського району Львівської області транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , де в ході встановлення його особи встановлено неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ст. 130 КУпАП, а також про розглядом судом відносно нього кримінального провадження за ст. 382 КК України, про що додатково підтвердив ОСОБА_1 , який в подальшому після встановлення поліцейським у нього ознак наркотичного сп`яніння, категорично відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Після чого поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, які йому були зрозумілі та клопотань не заявляв. Після чого поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про складення щодо нього адміністративних протоколів за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КупАП, а також про винесення постанови відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом із технічною несправністю (розбите лобове скло), а після цього відсторонив ОСОБА_1 від керування танспортним засобом.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 на даний час також притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, ст. 36 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без оплатного вилученням транспортного засобу, про що вбачається із постанови Калуського районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2024 року в справі №345/5791/24.

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Обставини, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 34 КУпАП, судом не встановлено, а в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП обставиною, яка обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, є вчинення останнім однорідного правопорушення, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню, зокрема: постановою Калуського районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2024.

Натомість, санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В силу приписів частини першої статті 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Також частиною першою статті 29 КУпАП передбачено, що конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Однак, як убачається із матеріалів справи, зокрема із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177234 від 19.11.2024, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , належить іншій особі ОСОБА_2 , тобто автомобіль не перебуває у приватній власності правопорушника ОСОБА_1 . Відтак, суд вважає, що оплатне вилучення транспортного засобу, як вид адміністративного стягнення, у даному випадку не може бути застосоване щодо правопорушника ОСОБА_1 .

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та наявність однієї обтяжуючої обставини, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, однак без оплатного вилучення транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить іншій особі ОСОБА_2 (згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177234 від 19.11.2024).

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, на думку суду, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, виходячи із таких мотивів.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ч. 3 ст. 130 КУпАП).

Тобто, приписами частини третьої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, які двічі протягом року піддавалися адміністративному стягненню за аналогічні діяння.

Натомість, як слідує зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177215 від 19.11.2024, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, де кваліфікуючою ознакою даного правопорушення є повторність такого (вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалися адміністративному стягненню за аналогічні діяння), хоча в самому протоколі, який є по суті обвинувальним актом, відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_1 із кваліфікуючою ознакою «вчинення вказаного правопорушення особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння за статтею 130 КУпАП», як обов`язкової кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, а суд не вправі змінювати обвинувачення в сторону погіршення правового становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки це становитиме порушення ч. 1 ст. 6 ЄКПЛ. Отже, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП згідно пред`явленого обвинувачення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177215 від 19.11.2024.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак, судом встановлено, що дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177215 від 19.11.2024 року органом поліції були кваліфіковані за частиною третьою статті 130 КУпАП, що не відповідає фабулі вказаного адміністративного протоколу, де не вказано про повторність (двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за аналогічні діяння), як кваліфікуючу ознаку правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто правова кваліфікація дій ОСОБА_1 не відповідає фабулі правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177215 від 19.11.2024.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення з правовою кваліфікацією його дій за частиною 3 статті 130 КУпАП, зважаючи на формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративного правопорушення по суті за частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто без вказівки у протоколі на «вчинення ним зазначеного правопорушення, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння за статтею 130 КУпАП», перекваліфікація якого чи самостійне редагування вищевказаного протоколу судом не допускається, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177215 від 19.11.2024.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 36, 40-1, 126, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288, 300-1, 300-2, 307, 308 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Б. Кос