Провадження № 33/824/414/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до відповідальності Клечановського І.С.,

представника потерпілої Герасимовської Н.М.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Клечановського Івана Сергійовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Муровані Курилівці Вінницької обл., українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 17.08.2024 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , навмисно застосував дії економічного характеру, а саме: не пускав у квартиру дружину - ОСОБА_1 , яка була і являється власником даного житла, чим вчинив домашнє насильство. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат Клечановський І.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2024 та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена в порушення вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Апелянт вказує, що невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_2 відсутні докази щодо завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з матеріалів справи факт вчинення домашнього насильства підтверджується тільки заявою потерпілої її письмовими поясненнями та рапортом працівника поліції. Співробітниками поліції пояснень від свідків та від ОСОБА_2 не відбиралися, а викладені в протоколі обставини фактично ґрунтуються виключно на поясненнях потерпілої, і не підтверджуються іншими доказами, які б давали правові підстави для висновку про вчинення ОСОБА_2 насильства економічного характеру.

В свою чергу, представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат Герасимовська Н.М. подала заперечення на апеляційну скаргу в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2024 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, підтверджена: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 17.08.2024, серія ВАД №584111; рапортом інспектора СПДН Святошинського УП ГУПН старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 на ім`я начальника Святошинського УП ГУПН у м. Києві від 17.08 2024; реєстрацію повідомлення на лінію «102» - заяви ЄО за №49447 від 17.08.2024 про домашнє насильство; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17.08.2024; наданим особою, яка потерпіла від домашнього насильства ОСОБА_1 відеодоказами, зафіксованими на окремому флеш носієві.

Крім того, в судовому засіданні 08.11.2024 за клопотанням потерпілої сторони був особисто допитаний інспектор СПДН Святошинського УП ГУПН старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , який складав протокол і був безпосередньо задіяний у фіксації даного адміністративного правопорушення і який своїми показаннями підтвердив факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 , і факт того, що ОСОБА_2 було роз`яснено всі права, обов`язки і наслідки притягнення до адміністративної відповідальності.

Також наявність двох тимчасових заборонних приписів підтверджує факт домашнього насильства та загрози, яким піддавалась ОСОБА_1 з боку свого чоловіка ОСОБА_2 .

До того ж, посилання на конфлікт через поділ майна захисника кривдника ОСОБА_5 не мають будь-якого правового обґрунтування, оскільки на даний час відсутній судовий спір, ініційований будь-ким з подружжя з приводу зазначеного питання.

Таким чином, факт адміністративного правопорушення є таким, що оформлений у визначеному процесуальним законом порядку, неспростований особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , який особисто приймав участь у судовому засіданні 30.10.2024, та його захисником, і не викликає будь-яких сумнівів у належності, допустимості вищезазначених доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Клечановського І.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Герасимовської Н.М., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_1 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 17.08.2024 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , навмисно застосував дії економічного характеру, а саме: не пускав у квартиру дружину - ОСОБА_1 , яка була і являється власником даного житла, чим вчинив домашнє насильство. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_1 наданих у суді першої інстанції, остання пояснила, що чоловік виганяв її з квартири, не пускав. Така ситуація триває з 24.12.2023, коли вони перестали проживати разом, оскільки 24.12.2023 ОСОБА_2 її побив. З того часу вона разом з донькою проживають окремо від ОСОБА_2 , знімають квартиру. ОСОБА_2 змінив ключі від квартири і вона не може туди потрапити. Після виклику працівників поліції він надав їй ключі від квартири. Вона його боїться, він погрожує її вбити. Також пояснила, що стосовно ОСОБА_2 вже складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.1732 стосовно подій, які мали місце 24.12.2023, однак справу було закрито. У судове засідання її не викликали, про рішення суду вона дізналася після спливу строків оскарження, тому апеляційну скаргу не подавала. Позовів щодо розподілу майна вона не подавала. На даний час вона подала позов про розірвання шлюбу.

Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності доведена в повному обсязі та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 584111 від 17.08.2024, складеним стосовно ОСОБА_2 ; рапортом від 17.08.2024, зареєстрованим у ЄО за № 49447; рапортом інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18.08.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17.08.2024; довідкою інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 17.08.2024, згідно з якою ОСОБА_2 протягом року до адміністративної відповідальності за ст.1732 КУпАП не притягувався; копією постанови Святошинського районного суду міста Києва від 15.02.2024 стосовно ОСОБА_2 ; відеозаписом, який міститься на флеш-носії; рапортом інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 щодо неможливості надання відеозапису з нагрудної камери Х100117; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 від 17.08.2024.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 1732 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених ч. 1 ст. 1732 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Отже, домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Тобто, факт вчинення конфлікту, навіть між особами, визначеними Законом, сам по собі не може свідчити про факт скоєння насильства.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 був виклик його дружиною ОСОБА_1 працівників поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції, пояснень ОСОБА_1 , щоб могло свідчити про вчинення ОСОБА_2 економічного насильства.

Не містить таких доказів і долучений до матеріалів справи відеозапис.

Таким чином, фактично долучені до протоколу тільки пояснення потерпілої, рапорт працівника поліції, однак з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

При цьому, з пояснень учасників справи, наданих в суді апеляційної інстанції, вбачається, що між подружжям існують не вирішені суперечки, з приводу спільного майна подружжя, потерпіла винаймає квартиру та разом з дитиною проживає окремо.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Насильство у родині будь-якого характеру, відрізняється від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, тим, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

З наведеного вбачається, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, зокрема домашнього насильство економічного характеру до ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Таким чином, у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1732 КУпАП.

На підставі наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 - адвоката Клечановського І.С. підлягає до задоволення, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Клечановського Івана Сергійовича - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко