12.02.2025 Єдиний унікальний № 371/43/25
провадження № 3/371/112/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/43/25

Провадження 3/371/112/25

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований,

за ч. 1 ст. 187 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А :

08 січня 225 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КУпАП, за змістом якого, в порушення встановлених ухвалою Миронівського районного суду Київської від 09 жовтня 2024 року обмежень, 07 січня 2025 року о 23 годині 14 хвилин був відсутній за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення визнав, пояснив, що 07 січня 2025 року перебував у місті Києві на заробітках, того дня у нього викрали мобільний телефон, до місця проживання приїхав о 23 годині 50 хвилин, про що невідкладно телефоном члена сім`ї повідомив дільничного ОСОБА_2 . Просить не застосовувати до нього адміністративне стягнення, оскільки не мав наміру порушувати встановлені ухвалою обмеження, надалі дотримуватиметься правил адміністративного нагляду, встановлені обмеження не порушуватиме.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 187 КУпАП настає у разі порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, зокрема:

1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду;

2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах;

3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу;

4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста);

5) нереєстрація в органі Національної поліції.

Обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, що передбачено ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

ОСОБА_1 є особою, щодо якої ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та обрано обмеження, серед яких заборона виходити з будинку з 22 години до 06 години ранку.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано докази, які підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , о 23 годині 14 хвилин 07 січня 2025 року.

Поряд з цим, ОСОБА_1 такі обставини не заперечує та доводить, що був відсутній за місцем проживання у вказаний час з поважних причин, по прибуттю до місця проживання відразу повідомив працівника поліції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 було вчинене адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 порушив заборону виходу з будинку у визначений час, вчинив адміністративне правопорушення з необережності, оскільки не розрахував часу повернення до місця проживання.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення.

Малозначність правопорушення це поняття в праві, яке означає, що хоча певна дія або бездіяльність формально порушує закон, вона не є настільки серйозною, щоб тягнути за собою покарання.

Законодавство не містить повного переліку малозначних правопорушень або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Однак можна зробити висновок, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам.

Згідно з приміткою до ст. 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2цього Кодексу.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 14 грудня 2016 року у справі К/800/17615/16 вказано, що у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

На підставі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі про адміністративне правопорушення наявні підстави, що вказують на малозначність правопорушення та доцільність звільнення ОСОБА_1 від правових наслідків свого протиправного діяння. Ним вчинено необережну дію, яка формально порушує закон, проте вона не є настільки серйозною, щоб тягнути за собою адміністративне стягнення.

Наслідки вчиненого діяння не становлять суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

За наведених встановлених обставин, досягнення виховних та попереджувальних цілей є можливим без застосування мір адміністративного впливу.

Вчинене правопорушення не є таким, до якого не може бути застосовано правила ст. 22 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП з мотивів малозначності вчиненого ним правопорушення, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 245, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 187 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Капшук