Справа № 129/3448/24
Провадження № 33/801/164/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов С. М.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 624456 від 15.10.2024 року ОСОБА_1 15.10.2024 року о 16 год. 30 хв. у м. Гайсин Вінницької області по вул. Українській, буд. 61, здійснив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме відмовився виконати законне розпорядження (вимогу) поліцейського надати та пред`явити поліцейському документ, що посвідчує особу ОСОБА_1 , у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, чим порушив вимоги ч.2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просила скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав, що вина останнього є доведеною та підтверджується матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

В силу вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Згідно із частиною 2 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію України» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Так, диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона: правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона: правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто, протиправним діянням є саме злісна непокора, яка виражається у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №624456 від 15.10.2024 (а.с. 2); протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №085109 від 15.10.2024 (а.с. 4); рапортами поліцейських Доценка Б.І. (а.с.5-6), Керізя М.М. (а.с. 7-8); відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 11,12).

Факт інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

З відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 дійсно на законну вимогу працівників поліції надати документи для встановлення особи на підставі ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" категорично відмовився. В подальшому така вимога з відповідним посиланням на вказану статтю неодноразово повторювалися працівниками поліції, однак ОСОБА_1 не були виконані. Наслідки невиконання законних вимог поліцейських, зокрема можливість застосування заходів фізичного впливу, адміністративного затримання, ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалися.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17 зроблено висновок, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнана правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні на його думку дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги, не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи місцевий суд повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Застосовано мінімальний штраф, передбачений санкцією статті.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 124, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський