Справа № 681/12/25
Провадження 3/681/45/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2025 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В.,

з участю секретаря судових засідань Арзнацевої І.С.,

особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Руденка Д.В.,

розглянувши матеріали, які надійшлиз відділу поліцейської діяльності № 3 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 668868 від 20.07.2024 (далі Протокол), складеного поліцейським СРПП ВПД № 3 Сторожуком О.Л., водієві ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 20.07.2024 о 20 год. 00 хв на автодорозі сполученням Полонне-Старокостянтинів, поблизу с. Бражинці керував транспортним засобом марки «Рено-Мастер», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проведено у медичному закладі, кількісний показник становив 1,34 проміле, чим порушив вимоги п.п "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху. Проводилась відеофіксація на бодікамеру №С 212150.

Такі дії останнього, автором протоколу кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справа надійшла з відділу поліцейської діяльності № 3 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області до суду 08.01.2025.

Розв`язуючи питання доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вказує на таке.

Згідно з п.п "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами й посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, відповідно до закону.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Під час дослідження адміністративних матеріалів, судом встановлено, що автором протоколу зазначено, що при вчиненні адміністративного правопорушення 20.07.2024, яке інкримінують ОСОБА_1 , проводилась фіксація на бодікамеру № С212150.

До матеріалів справи як доказ вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення долучений DVD диск із відеозаписом (об`єм 7,95 ГБ, містить 8 файлів, а.с. 8). Судом при перегляді цього диску встановлено, що відео розпочинається з моменту, коли працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди (відео 19 год. 29 хв). Транспортний засіб знаходився у нерухомому стані. Надалі з даних відео встановлено, що ОСОБА_1 та іншій особі, яка, як озвучено інспектором поліції, є учасником цієї дорожньо-транспортної та відрекомендувалась ОСОБА_2 , запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Проте, наданий працівниками поліції відеозапис не підтверджує будь-яким чином факту керування ОСОБА_1 автомобілем та зупинення транспортного засобу під час його руху працівником поліції. Крім того, встановлено, що окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місці дорожньо-транспортної пригоди була присутня ще одна особа чоловічої статті (відео 19 год. 32 хв. 19 год. 39 хв, файл 1), однак жодних пояснень цієї особи з приводу того, хто керував автомобілем та яким чином він причетний до цих подій, до матеріалів справи не долучено.

Окрім того, судом встановлено, що указаний вище запис з відеореєстратора не є безперервним та переривався 7 (сім) разів, що є порушенням п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що в цей день він вживав алкогольні напої та попросив ОСОБА_3 завезти його автомобілем марки «Рено-Мастер», номерний знак НОМЕР_2 . Указаний автомобіль належить ОСОБА_1 на праві власності. Коли вони знаходились поблизу с. Бражинці сталась дорожньо-траспортна пригода, де його автомобіль отримав невеликі механічні пошкодження. В цей час за кермом перебував ОСОБА_3 . Після зупинки автомобілів, ОСОБА_3 пішов пішки в с.Кіпченці, Шепетівського району, а він залишився на місці події до приїзду поліції. Він дочекався поліцейських, які будь-яких протоколів за скоєння дорожньо-транспортної пригоди на водіїв не складали, однак ними запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він зазначив, що пояснював поліцейським про те, що за кермом автомобіля був ОСОБА_3 , однак вони вирішили, що він водій, оскільки є власником указаного вище автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_3 дав показання, що за кермом автомобіля марки «Рено-Мастер», номерний знак НОМЕР_3 , 20.07.2024 був він, але після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода, залишив місце події ще до приїзду поліцейських. Вказав, що оскільки власником автомобіля був ОСОБА_1 , то останній залишився на місці події для розв`язання питання про відшкодування шкоди, а він пішки пішов в с. Кіпченці Шепетівського району, Хмельницької області, яке знаходилось неподалік місця події.

Отже, матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчать, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем 20.07.2024 об 20 год. 00 хв.

Також ОСОБА_1 вказав, що хотів надати письмові пояснення після складення протоколу про адміністративне правопорушення, де вказати, що не він не був водієм автомобіля, однак його позбавлено такого права поліцейськими. У протоколі про адміністративне правопорушення містяться дані про те, що він відмовився від підписання цього документу та отримання його копії. ОСОБА_1 вказав, що дані відеореєстратора підтверджують факт того, що він мав бажання отримати копію протоколу та надати пояснення.

Показання ОСОБА_1 узгоджуються з даними запису з відеореєстратора щодо висловлення ним бажання отримання протоколу (файл 8 відео 21 год. 55 хв). Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 668868 від 20.07.2024 вказано, що він відмовився від отримання копії цього документу та надання будь-яких пояснень.

Так, стаття 256 КУпАП містить імперативні приписи щодо обов`язку уповноваженого працівника, який складає протокол про адміністративне правопорушення, надати для підпису цей документ особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Указана вище стаття передбачає єдине виключення щодо реалізації цього припису, а саме відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, про що робиться відповідний запис.

Окрім того, цією статтею встановлюється право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви відмови від підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки.

Також частина 2 статті 254 КУпАП закріплює вимогу про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності

Указані вище права є фундаментальними, оскільки їх невиконання позбавляє особу права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Аналогічні вимоги щодо складення протоколів про адміністративні правопорушення, містяться у відомчому акті, який регулює цей напрям роботи в органі державної влади, який направив до суду протокол, а саме Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Проте, при складенні указаного вище протоколу про адміністративне правопорушення зазначені вимоги уповноваженою особою не дотримано.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), при цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Враховуючи, що винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, п. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 14.02.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК