Справа № 515/73/25
Провадження № 3/515/218/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 08 жовтня 2002 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 565479, ОСОБА_1 09 січня 2025 року близько 17 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , образливо висловлювалася на адресу свого брата ОСОБА_2 , чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

17 лютого 2025 року від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Дукіна С.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, в якому послався на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право на спадкове майно, який триває до теперішнього часу. До складу спадщини, яка залишилася після смерті їх матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , увійшли житловий будинок АДРЕСА_3 , на який ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали Свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частці, та на житловий будинок АДРЕСА_4 , право власності на який визнається у судовому порядку. З середини грудня 2024 року ОСОБА_4 , у зв`язку з сімейними обставинами, проживає у будинку АДРЕСА_2 . Брат ОСОБА_2 з сім`єю проживає у будинку АДРЕСА_2 . Між ними була домовленість про зберігання ключа від замка вхідної двері житлового будинку. На початку січня 2025 року вона поїхала до знайомих та закрила будинок. По поверненні виявила зміну замка у вхідних дверях та лист паперу з номером телефону брата. Зателефонувавши йому, у них виник конфлікт, що стало приводом звернення на лінію 102. Крім того, зазначає, що у протоколі не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не зазначені свідки події, а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження спричинення ОСОБА_2 шкоди психологічного характеру (вх. №835/25-Вх 17.02.2025).

ОСОБА_1 та її представник Дукін С.В. у судове засідання не з`явилися. У заяві представник просив справу слухати їх відсутність, підтримав раніше подане клопотання про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення (вх. № 887/25-Вх 19.02.2025).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, інспектором надано: рапорт про надходження повідомлення зі служби 102 про те, що 09 січня 2025 року о 18 годині 252 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 сестра ОСОБА_1 вчиняла неправомірні дії, висловлювалася нецензурно, заявник: ОСОБА_2 ; заяву ОСОБА_2 від 09 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності сестри ОСОБА_1 , яка висловлювалася образливими словами та нецензурною лайкою на його адресу, та його пояснення, згідно з якими йому 09 січня 2025 року о 17 годині 25 хвилин зателефонувала сестра ОСОБА_1 та повідомила, що не може зайти до будинку АДРЕСА_2 , який за рішенням суду поділений між ними порівну у порядку спадкування. Він відразу направився до будинку, де була сестра, та сказав останній, що без його відома ніхто не буде проживати у будинку, на що вона почала його ображати нецензурною лайкою та виганяти з двору.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: зокрема, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші документи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП домашнім насильством визначається насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено суть адміністративного правопорушення, не викладена об`єктивна сторона, а саме не зазначено про вчинення домашнього насильства, не викладені кваліфікуючі ознаки діянь психологічного характеру відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, а дії ОСОБА_1 , які полягали у образливому висловлюванні на адресу брата самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не утворюють. З протоколу про адміністративне правопорушення та наданих матеріалів не вбачається, що дії ОСОБА_1 викликали у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт з приводу спадкового майна після смерті матері та проживання у будинку АДРЕСА_2 . Тобто має місце ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що вказує саме про наявність конфлікту, а не домашнього насильства.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою та її представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Суддя В.О. Луцюк