Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4174/24 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Номер провадження №33/4805/62/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гарасиміва Богдана Ілліча, представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Іонашку Владислава Дмитровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Іонашку Владислава Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року, якою закрито провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП. Роз`яснено потерпілому право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення відшкодування завданої шкоди.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Іонашку В.Д., в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, ухваливши нове судове рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі ст.38 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, постанова винесена з порушенням норм процесуального права та не містить висновків щодо встановлених обставин справи. Зокрема, вважає, що при вирішенні питання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд не виконав вимог ст.280 КУпАП, не встановив наявність чи відсутність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності, хоча матеріали справи містять достатньо доказів, які у своїй сукупності повністю підтверджують наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У письмових запереченнях, захисник ОСОБА_1 - Гарасимів Б.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначив про відсутність рішення або постанови про визнання ОСОБА_2 потерпілим, тому вважає, що ні він, ні його представник Іонашку В.Д. не мають права на оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року, яка прийнята на основі діючого законодавства. Вважає вимоги апеляційної скарги про визнання потерпілого ОСОБА_1 у справі №285/416/24 винним у справі №285/4174/24 не підтверджені доказами. На його думку, висновок експерта Бондара В. від 30.05.2024 не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає обставинам справи, ґрунтується на вихідних даних, які є припущеннями адвоката Іонашку Ю.І. та водія ОСОБА_2 щодо їхньої версії ДТП, а також містить висновки, які взаємно виключають та протирічать один одному. Окрім того, вважає, що експерт не врахував пояснення учасників ДТП та відеозапис з відеореєстратора, які є доказами винуватості водія ОСОБА_2 . Чому такий відеозапис не був долучений до матеріалів справи йому не відомо. Також зазначив, що експерт самостійно корегував дані, які вказані в постанові про призначення експертизи. Вважає, що вина ОСОБА_2 у порушенні ним п.12.1, 13.1, 2.3 встановлена працівниками поліції, які оформляли ДТП і передивлялись відеозапис, а в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР немає, оскільки він рухався з дозволеною швидкістю, враховуючи дорожню обстановку (ожеледиця, туман). Звернув увагу на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 заочно, без повідомлення останнього, що, на його думку, є істотним порушенням прав, зокрема, права на захист останнього. Також вважає, що постанова суду від 29.07.2024 щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях ОСОБА_2 з посиланням на висновок експерта Бондара В. є несправедливою, упередженою та незаконною, оскільки суд врахував висновок експерта, який побудований виключно на видуманих та технічно неспроможних вихідних даних, які не ґрунтуються на матеріалах справи.

Додатково у доповненнях до заперечень захисник Гарасимів Б. звернув увагу, що надана суду автотехнічна експертиза від 29.01.2025, проведена в рамках розгляду цивільної справи №285/5382/24, а також транспортно-трасологічна експертиза від 02.12.2024, свідчать про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП. При цьому висновок експерта від 30.05.2024 ОСОБА_3 оскаржений до Експертно-кваліфікаційної комісії МВС 04.02.2025. Тому, просив скасувати постанову суду від 22.08.2024 та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного протоколу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд, провівши повторний судовий розгляд справи, проаналізувавши зміст оскарженої постанови, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив порушення судом першої інстанції вимог ст.280 КУпАП, що в даному випадку є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови, з огляду на наступне.

Мотивуючи прийняте рішення суд послався на те, що з моменту вчинення ОСОБА_1 правопорушення до часу вирішення питання про накладення на нього стягнення пройшло більш ніж три місяці, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього має бути закрито через сплив на момент розгляду справи по суті строку, в період якого можливе накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки помилковими і такими, що не ґрунтуються на положеннях процесуального та матеріального закону.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Разом з тим, судом не було взято до уваги положення ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, відповідно до яких суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З огляду на те, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.7 ст.247 КУпАП, є нереабілітуючою, в той час як у випадку відсутності події або складу адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ст. 247 КУпАП, - застосування судом положень п.7 ст.247 КУпАП без з`ясування питання про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення є помилковим.

Тобто, оскільки закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП є нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП) і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені ст.280 КУпАП, суд фактично відмовляється від здійснення своєї основної функції здійснення правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, відповідні доводи апеляційної скарги представника потерпілого є законними та обґрунтованими і в даному випадку є підставою для скасування оскарженої постанови місцевого суду.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Вимога даного пункту Правил дорожнього руху встановлює повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху.

Згідно п.13.1 Правил дорожнього руху встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 745768 від 31.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 06.01.2024 о 8 год 54 хв на 227 км + 840 м автодороги Київ-Чоп, поблизу м Звягель Житомирської області, керуючи транспортним засобом ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку міста Рівне, під час зміни напрямку руху, не переконався в безпечності маневру, не дотримався безпечного бокового інтервалу та безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілями "Лексус", державний номерний знак НОМЕР_3 , та MAN, державний номерний знак НОМЕР_4 , та причепом KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_5 , які рухались в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортний засіб "Лексус", державний номерний знак НОМЕР_3 , скоїв наїзд на колесовідбійник. Внаслідок ДТП транспортні засоби механічно пошкоджено та колесовідбійник, чим власникам завдано матеріальні збитки (а.с.1).

Водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення ним пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено після звернення адвоката Іонашку В.Д. від імені ОСОБА_2 з відповідною заявою до Управління патрульної поліції в Житомирській області, до якої останній надав копії: висновку експерта №СЕ-19/106-24/5685-ІТ від 30.05.2024, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №607968, схеми місця ДТП, пояснення учасників ДТП. У даній заяві адвокат Іонашку В.Д. вказав, що в ході розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_2 з`ясовано, що ДТП відбулося з вини автомобіля ДАФ державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який порушив п.10.1, 13.1 ПДР, що перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Тому, просив скласти протокол відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

З копії пояснень, які надавав ОСОБА_1 на місці ДТП, вбачається, що він, керуючи автомобілем ДАФ ВС7586Е, з напівпричіпом державний номерний знак НОМЕР_2 , трасою Київ-Чоп на 228 км, зіткнувся з автомобілем MAN, номерний знак НОМЕР_4 . Їдучі дорогою побачив попереду, що пригальмовують автомобілі, він знизив швидкість. Дорога була дуже слизькою, він почав пригальмовувати, автомобіль почало виносити на ліву смугу, він почав гальмувати та почув удар у ліву сторону Лексус НОМЕР_6 . Щоб уникнути ще більшого зіткнення, він з`їхав у сторону. Після зупинки побачив, що розбив праве дзеркало об автомобіль номерний знак НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) (а.с.29,199).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що його вини у даній дорожній аварії немає. Вважає, що у причинному зв`язку з ДТП є саме дії водія Лексус. Була ожеледиця. Попереду їхала фура, що знижувала швидкість, бо була перешкода. З метою уникнення наїзду почав пригальмовувати, машину почало заносити в ліву сторону. Включивши лівий поворот він прийняв лівіше. Їдучи по лівій полосі зі швидкістю 30 км його по узбіччю обігнало два джипи. Де взявся Лексус він не може пояснити. Вважає, що ОСОБА_2 обганяв його по узбіччю. Цей автомобіль спочатку вдарився у відбійник, а потім у його автомобіль, тому саме водій Лексуса є винуватцем ДТП, який на місці події визнавав свою вину та хотів позиватись до дорожньої служби. Крім того, працівники поліції переглядали відео з відеореєстратора автомобіля Лексус і дійшли висновку про складення протоколу відносно нього. Де перебуває дане відео він не знає.

З копії пояснень ОСОБА_2 (водій автомобіля Лексус), наданих на місці ДТП, вбачається, що він, рухаючись у напрямку руху м. Рівне у лівій полосі зі швидкістю 80 км/год, на мості здійснив різке гальмування через те, що попереду з`явилась перешкода у вигляді бензовоза (автомобіль з причепом ДАФ НОМЕР_1 ). Дорога виявилась дуже слизькою, тому його автомобіль понесло у відбійник з лівої сторони, потім його почало нести у правий бік і було здійснено зіткнення з автомобілем ДАФ НОМЕР_1 з правого боку. Додав, що він почав екстрене гальмування, оскільки бензовоз ДАФ НОМЕР_1 включив лівий поворот, дорога була дуже слизькою, тому автомобіль став некерованим і його понесло у відбійник, потім у автомобіль ДАВ НОМЕР_1 , який покинув місце ДТП (а.с.28).

З копії пояснень, які надавав на місці ДТП свідок ОСОБА_4 , вбачається, що він керував автомобілем MAN, номерний знак НОМЕР_4 , та напівпричіпом KOEGEL, номерний знак НОМЕР_5 . В районі мосту сталося ДТП, він рухався у правій смузі. Заздалегідь, побачивши ДТП, почав знижувати швидкість, але дорожнє покриття було дуже слизьким. Ввімкнувши аварійну сигналізацію, він продовжував рух, поступово зменшуючи швидкість, бо попереду був затор спричинений ДТП. Позаду рухався автомобіль ДАФ НОМЕР_1 з бочкою, який рухався з більшою швидкістю ніж він. Автомобіль ДАФ не зміг зменшити швидкість через дорожнє покриття, і летів йому прямо в задню частину, але в останню мить водій впорався з керуванням і почав уходити від удару в ліву смугу, де зачепив автомобіль Лексус, який рухався в лівому ряду. В них відбулось зіткнення (а.с.30).

Також на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення до матеріалів даної адміністративної справи додано копію схеми місця ДТП, яка додавалась до протоколу серії ААД №607968 від 06.01.2024 відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП та висновок експерта № СЕ-19/106-24/5685-ІТ від 30.05.2024, наданий адвокатом Іонашку В.Д.

На схемі ДТП зафіксовано розміщення транспортних засобів після ДТП, дорожня розмітка.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/106-24/5685-ІТ від 30.05.2024 у справі №285/416/24 (відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП) вбачається, що у даній дорожньо-транспортній ситуації, враховуючи фактичні дані, водій автомобіля LEХUS, (номерний знак НОМЕР_6 ), ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем DAF, (номерний знак НОМЕР_1 ), з МАGYAR, (номерний знак НОМЕР_2 ), шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації водієві автомобіля LEХUS, (номерний знак НОМЕР_6 ) ОСОБА_2 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР та в його діях не вбачається невідповідностей технічним вимогам п.12.3 ПДР. Також у даній дорожньо-транспортній ситуації водієві автомобіля DAF, (номерний знак НОМЕР_1 ), з причепом МАGYAR (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , необхідно діяти відповідно до вимог п.10.1,12.1,13.1 Правил дорожнього руху та в його діях вбачається невідповідність дій технічним вимогам п.10.1,12.1,13.1 ПДР. В заданій дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля DAF (номерний знак НОМЕР_1 ), з причепом МАGYAR (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , вимогам п.10.1, 13.1 ПДР перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди (а.с.10-24).

Також в матеріалах справи міститься постанова Новоград Волинського міськрайонного суду у справі № 285/416/24 від 29.07.2024, з якої вбачається, що відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 06.01.2024 о 08-59 год на а/д Київ-Чоп М06 227 км + 840 м поблизу м. Звягель Житомирської області водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом LEХUS, державний номерний знак НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, не був уважним та здійснив наїзд на колесовідбійник та надалі зіткнення з транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом MAGYAR, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку, надалі ОСОБА_1 задля уникнення тяжких наслідків здійснив зіткнення з т/з MAN, номерний знак НОМЕР_4 , та причепом KOEGEL, номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого транспортні засоби та колесовідбійник отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.12.1; 13.1; 2.3 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою суду провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення (а.с.49-52). Суд зробив висновок, що до матеріалів справи № 285/416/24 не долучено достатніх доказів, що саме порушення ОСОБА_2 вимог п.п.12.1; 13.1; 2.3 ПДР України призвело до дорожньо-транспортної пригоди 06.01.2024 року о 08-59 год. на а/д Київ-Чоп М06 227 км + 840 м поблизу м. Звягель Житомирської області. Згідно даних ЄДРСР зазначена постанова суду від 29.07.2024 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що такі не містять достатніх і беззаперечних доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України та наявності причинно-наслідкового зв`язку між його діями та виникненням даної ДТП.

Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , з огляду на їх суперечність, та схема ДТП не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 10.1, 13.1 ПДР. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає поясненням ОСОБА_2 , який пояснив, що першочергово автомобіль Лексус здійснив зіткнення з колесовідбійником, а потім з автомобілем ДАФ.

Клопотання про призначення у даній справі судової експертизи учасники ДТП не заявляли, а наявна в матеріалах справи копія висновку експерта від 30.05.2024 не може бути достатнім та допустимим доказом для вирішення питання наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки вихідні дані щодо відстані, яку подолав автомобіль ДАФ з причепом з моменту виникнення небезпеки для руху до місця зіткнення з автомобілем Лексус, часу подолання даної відстані, відстані від передньої частини автомобіля Лексус до місця зіткнення з автомобілем ДАФ з причепом, коли останній почав виїжджати на ліву смугу руху, тощо, ґрунтуються виключно на вихідних даних, наданих водієм ОСОБА_2 , тоді як експертом повинні бути враховані вихідні дані, надані усіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди, або ж зазначені судом в постанові про призначення судової експертизи.

Крім того, висновок експерта, виготовлений на замовлення захисту ОСОБА_2 , суперечить наданому суду апеляційної інстанції захисником ОСОБА_1 Герасимів Б.І. висновку експерта від 29.01.2025 № 5220-Е за результатами проведення судової автотехнічної експертизи по матеріалах цивільної справи № 285/5382/24, відповідно до якого у даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору не відповідали вимогам 2.3,12.1, 12.3, 12.6, 13.1 ПДР.

Апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, тому приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому адміністративного правопорушення не доведена.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява №39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову місцевого суду необхідно скасувати, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В той же час, це не позбавляє учасників ДТП можливості у суді вирішувати питання про відшкодування шкоди в цивільному порядку, а всі обставини справи в їх сукупності можуть бути перевірені під час розгляду справи в цивільному судочинстві, яким може бути надана належна правова оцінка.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Іонашку Владислава Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич