Справа № 159/7557/24
Провадження № 3/159/153/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шишилін О.Г., з участю захисника Лисюка В.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 13.04.2001 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_2 , працює: ФОП, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№167750 від 06.11.2024 року о 21 год. 29 хв. в м. Ковель, вул.Сагайдачного, буд.3 , м. Ковель ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA» держ.ном.зн. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу ALCOTEST DRAGER 6810 ARCE 0181 на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, прв. 477299, прв.475427, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 з протоколом не погодився, пояснив, що 06.11.2024року керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA» був зупинений працівниками поліції, ознаки алкогольного сп`яніння у нього були відсутні, так як алкоголь не вживав, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці проходити не відмовлявся, але в зв`язку з поганим самопочуттям просив викликати йому швидку допомогу, на що поліцейські відразу не погодились, а пропонували йому пройти освідування. Так як його самопочуття погіршилось, він наполягав на надання йому медичної допомоги, тільки після цього поліцейські викликали швидку допомогу. Не дочекавшись приїзду медиків, поліцейські склали протокол. Бригада екстреної медичної допомоги Ковельського відділення ЕМД надала йому медичну допомогу , попередній діагноз : «гіпертонічний криз неускладнений». В медичний заклад поліцейські на освідування його не доставляли.

В судовому засіданні захисник адвокат Лисюк В. з протоколом не погодився, вказуючи на те, що докази скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні, просить закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що наявних у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі «запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці» фактично не було, що стверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (21:44) де він сказав «…запаху немає». Крім того, ОСОБА_1 неодноразово повторював, що почувається погано, і неодноразово просив викликати йому швидку допомогу, на що поліцейські не реагували, а продовжували здійснювати на нього тиск, трактуючи як відмову від проходження огляду. Також, зауважив, що після того, як працівниками екстреної швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 було надано медичну допомогу, працівники поліції не пропонували пройти йому освідування, а склали протокол.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Лисюка В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали до нього, відтворивши відеозапис, суд вважає, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшла свого підтвердження в суді.

При розгляді справ суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає правопорушення у вигляді керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

Диспозиція сформульованої норми ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому при провадженні у справі необхідно з`ясувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння здійснюється за допомогою проведення відповідного огляду на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення або в закладі охорони здоров`я, за наявності обґрунтованої підозри щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п.2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС від 09.11.2019 №1452/735, процедурі на проведення огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, суд вважає за необхідне звернути увагу на порядок проведення огляд на стан алкогольного сп`яніння, що мав місце в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№167750 від 06 листопада 2024 року.

На підставі досліджених в ході розгляду справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№167750 від 06 листопада 2024 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з причин керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП (постанова ЕНА №3425546 від 06.11.2024). Під час складанння постанови поліцейським в машині було повідомлено напарнику, що "запаху нема" (21:44:35 год.), і поліцейський повідомив що буде займатися направленням на освідування. Надалі в період часу з 21.47.00 год до 21;58 год. (в направленні час зазначений як 21:40 год., що не відповідає часу зафіксованому у відеоряді) поліцейський заповнює формуляри Акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія згадуючи які ознаки сп`яніння (такі як запах з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук). Після чого, поліцейський вручів ОСОБА_1 вищезазначену постанову та запропонував пройти ОСОБА_1 освідування на стан алкогольного сп`яніння. З відео вбачається, що ОСОБА_1 був обурений поведінкою поліцейських і вказав незаконність їх вимог, крім того повідомив, що йому стало зле, щось із сердцем та просив поліцейського викликати йому швидку. На що, поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що викликали швидку, але продовжували вимагати відповіді, чи згоден або відмовляється він від освідування на місці або в медичній установі. На що ОСОБА_1 заявляв, що йому погано і він очікує зараз на медичну допомогу, зокрема з 22:07 год.. По завершеню бесіди, всі учасники розійшлися по своїм автомобілях та очікували швидку. Притому суд звертає увагу, що на відео в описаний проміжок часу не зафіксовано твердження або інших дій якіб вказували на відмову ОСОБА_1 від освідування на стан сп`яніння. Крім того сам поліцейський з 22:11:50 комусь каже, що особа не відмовляється від освідування, а посилається на те, що у нього хворе серце і просить дочекатися швидку.

За таких умов суд робе висновок, що поліцейському було достовірно відомо, що ОСОБА_1 не відмовлявся від освідування, а також про хворобливий стан ОСОБА_1 , що він потребує медичної допомоги.

З відеозапису (22:12 по 22:35) вбачається, що бригада екстреної медичної допомоги Ковельського відділення ЕМД надали ОСОБА_1 медичну допомогу за висновком якої було складено карту виїзду швидкої медичної допомоги №499 від 06.11.2024, вставлено попередній діагноз «Гіпертонічний криз неускладений».

Таким чином, суд вважає підтвердженою обставину, що ОСОБА_1 дійсно перебував у хворобливому стані.

Після того, як бригада медичної допомоги надала допомогу ОСОБА_1 , на відео відсутня вимога поліцейського до ОСОБА_1 про проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейський о 22:43 год повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього вже складено протокол, а о 22:52 год ознайомлено з цим протоколом.

З відеозапису також слідує, що ОСОБА_1 було заборонено подальший рух транспортом. Отже він був позбавлений інших умов отримання медичної допомоги окрім як через викликану працівником поліції швидкої медичної допомоги.

Відповідно до ст.3 Європейської конвенції з прав людини нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

ЄСПЛ у справах «Мельник проти України» та «Mouisel v. France», дав зрозуміти позицію ЄСПЛ з приводу оцінки ситуацій, пов`язаних з перебуванням в ув`язненні хворої людини без належних умов надання медичної допомоги.

З урахуванням наведених обставин, суд встановив відсутніть на відеозапису відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів. А щодо загальних ознак які стали підставою для заявлення вимоги поліцейським пройти огляд, суд ставиться сумнівно, оскільки поліцейським було заздалегідь відомо, що запаху алкоголю у ОСОБА_1 не має, тому суд розцінює це твердження надуманим, що підтверджено на відео 21:44.

Також поліцейському було достовірно відомо про хворобливий стан ОСОБА_1 та його проблеми із сердцем. Проте поліцейський не призупинив адміністративне провадження і робив висновки, що тремтіння рук та поведінки ОСОБА_1 , без врахування його хворобливого стану та які могли бути викликані саме хворобливим станом ОСОБА_1 ..

Таким чином, з урахуванням наведеного суд вважає неприпустимим примушування ОСОБА_1 у наданні згоди або відмови, щодо проведення його огляду під час очікування швидкої допомоги, яка була викликана поліцейським.

Протокол та матеріали до нього не містять даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Таким чином, суд вважає, що дослідженими письмовими доказами а також відеозаписом спростовано, як підстава для проведення огляду так і його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву. При цьому, у разі існування сумніву чи неоднозначного трактування певних нормативних актів чи фактичних обставин, слід керуватися принципом in dubio pro reo, тобто тлумачити закон на користь особи, яку обвинувачують у вчиненні правопорушення.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від «01» листопада 1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, суд керується тим принципом, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, у суду позарозумним сумнівом залишена обставина, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України не виконавши законної вимоги поліцейського відмовившись пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, а справа підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 33, 35, 40-1, 124, 221, 245, 255, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпроАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Г. Шишилін