ЄУ № 712/141/25
Провадження №3/712/336/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі судді Проньки В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції(протоколи про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 206111 від 31.12.2024, серія ВАВ № 206112 від 31.12.2024), про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є пенсіонером, інвалідом 2 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2, ч.3 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 206111 від 31.12.2024, відповідно до якого 31.12.2024 о 13 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 у присутності свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно висловлював погрози, образи, нецензурну лайку в сторону своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю дитини ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, до суду надійшов протокол серія ВАВ № 206112 від 31.12.2025, відповідно до змісту якого 31.12.2025 о 13 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлював погрози, образи, нецензурну лайку, а також наніс 2 удари в область голови та плеча своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив насильство психологічного та фізичного характеру. Правопорушення вчинено повторно протягом року, гр. ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності та підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст. 173-2 КУпАП 30.10.2024, відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси, провадження №3/712/3814/24.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини не вчиняв. Зазначив, що до моменту повномасштабного вторгнення рф проживав в місті Соледар Донецької області та був одружений з ОСОБА_3 . 25.11.2021 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають двох синів, один з яких, ОСОБА_2 , є неповнолітнім. Після повномасштабного вторгнення він з колишньою дружиною та дітьми переїхав до міста Черкаси, оселившись в кімнаті гуртожитку для тимчасово переміщених осіб. ОСОБА_3 ставиться до нього неприязно. В кімнаті майже не проживає. Мешкає зі своїм співмешканцем, де саме йому не відомо. Він проживає в гуртожитку разом зі своїм малолітнім сином. Періодично ОСОБА_3 з`являється в гуртожитку, провокує сварки, погрожує йому, влаштовує скандали. Після чого знов зникає у невідомому напрямку. Вихованню сина часу не приділяє. 31 грудня 2024 року, в день, коли сталась подія, ОСОБА_3 в стані легкого алкогольного сп`яніння в чергове завітала до кімнати, де вони з сином мешкають. В той час він саме готував новорічну вечерю та запитав у ОСОБА_3 , чи може взяти каструлю. Вказане питання не очікувано роздратувало колишню дружину і вона вдарила його цією каструлею по обличчю та влаштувала скандал. Після цього викликала наряд поліції. Чергова група поліції, приїхавши на виклик, відмовилась у нього відбирати пояснення, не з`ясовуючи дійсних обставин справи та склала протокол та припис про десятиденну заборону на спілкування з громадянкою ОСОБА_3 . Єдиним безпосереднім свідком початку конфлікту був їх син, ОСОБА_2 . Трохи пізніше свідком став сусід по гуртожитку ОСОБА_4 . В цей же день, 31.12.2024 ОСОБА_3 знов пішла в невідомому напрямку та не з`являлась в гуртожитку декілька днів. Маючи припис про заборону на спілкування з ОСОБА_3 він ночував в коридорі гуртожитку щоб випадково з нею не перетнутись, якщо раптом вона повернеться в кімнату. Додав, що іншого житла в Черкасах він не має. На телефонні дзвінки, ні від сина, ні від нього ОСОБА_3 не відповідала. 02 січня 2025 року він звернувся до установи судово-медичної експертизи та зафіксував нанесені йому громадянкою ОСОБА_3 тілесні ушкодження, що належать до легкого ступеню ушкоджень. Окрім того звернувся до органів місцевого самоврядування з заявою про надання йому окремої кімнати, оскільки спільне проживання з колишньою дружиною є неможливим. Йому надано в цьому ж гуртожитку окрему кімнату, яка на разі перебуває в стадії ремонту, та в яку найближчими днями він має намір заселитись, щоб не перетинатись з громадянкою ОСОБА_3 . Надав письмове клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: довідки за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 ЄО № 622 від 03.01.2025 стосовно зникнення ОСОБА_3 , висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 02.01.2025, яким встановлено наявність у ОСОБА_1 саден обличчя, характеристику на гр. ОСОБА_1 , видану комендантом гуртожитку, характеристику на гр. ОСОБА_1 , видану т.в.о. Голови Черкаської міської Спілки ветеранів Афганістану, копію посвідчення УБД гр. ОСОБА_1 , копію посвідчення інваліда 2 групи гр. ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник адвокат Федоренко І.П. просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях її підзахисного ОСОБА_1 .

В судовому засіданні було допитано малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно протоколу серія ВАВ № 203111 від 31.12.2024, є потерпілою особою та який пояснив, що його мама ОСОБА_3 постійно провокує тата ОСОБА_1 на конфліктні ситуації, не займається його вихованням. Стосовно ситуації, яка склалася 31.12.2024 зазначив, що тато просив у мами взяти тимчасово у користування посуд, щоб приготувати йому їжу, однак вона не дозволила, через це між батьками виник скандал та вона кинула в тата каструлю.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є кумом ОСОБА_1 та сусідом по гуртожитку. Пояснив, що ОСОБА_3 провокує на конфлікти свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , виганяє його з дому. Зазначив, що 31.12.2024 він побачив на обличчі кума синяк, через конфліктну ситуацію між колишнім подружжям була присутня поліція.

Розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення насильства фізичного та психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність передбачена за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 31.12.2024, в яких вона зазначає, що 31.12.2024 перебувала у АДРЕСА_1 , у кімнаті гуртожитку з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , який проживає разом з нею. Коли вона готувала їжу, чоловік спитав, чи можна йому взяти каструлю, на що вона не дозволила. На це ОСОБА_1 почав висловлюватися у її бук нецензурною лайкою та наніс 2 удари, один з яких в область голови, інші в плече. Вона почала захищатися та подряпала його в ділянці голови. Після цього викликала поліцію.

Судом вживалися заходи щодо виклику потерпілої ОСОБА_3 для надання пояснень в судовому засіданні, однак остання не з`явилася.

Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП в Черкаській області капрала поліції Барбалс Я. від 31.12.2024, постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2024, відеозаписи.

Суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 31.12.2024 виник конфлікт з приводу спільного проживання.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначається організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Так, відповідно до п.3 ч.1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку наявним є лише факт того, що між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_3 виникають конфліктні ситуації з приводу спільного проживання, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм закону.

Крім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, у даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у цій ситуації мав місце саме конфлікт.

Суд зазначає, що вказані вище пояснення потерпілої ОСОБА_3 спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та малолітнього свідка ОСОБА_2 даними у судовому засіданні.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали, а також обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Отже, суду не надано переконливих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень за ч.ч.2, 3 ст. 173-2 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протоколи про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 173-2 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи, відповідно до ст. 252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протоколи про адміністративне правопорушення, не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2, ч.3 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя: В.В. Пронька