ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/130/25 Справа № 697/2022/24 Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Колісник Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м.Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бовшика М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 08 вересня 2024 року о 21:00 в м. Канів по вул. Енергетиків, керував транспортним засобом Volkswagen Golf з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Drager чи в медичному закладі останній відмовився, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), оскільки в матеріалах справі відсутні докази того, що у ОСОБА_2 були виявлені ознаки стану сп`яніння.

Стверджує, що докази, додані до матеріалів справи є підробними, оскільки не доведено обставини керування та зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказує, що на відеозаписах відсутній момент зупинки автомобіля, що свідчить про те, що органом поліції не надано до суду жодного доказу про те, що даним автомобілем керував саме ОСОБА_1 .

Вказує, що ОСОБА_1 , як під час складання адміністративного протоколу, а також і під час підпису не було роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

На переконання апелянта відомості про ознаки стану сп`яніння, які зазначені в протоколі, дописані, оскільки з відеозапису випливає, що інспектор зазначав не ті ознаки спяніння, які визначені Інструкцією.

Також відсутні відомості про відсторонення самої особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, від керування транспортним засобом.

Стверджує, що на бодікамеру навіть не зафіксована сама процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бовшика М.Ю., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Стаття 294 КУпАП визначає, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з до ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною цієї статті.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125582 від 08 вересня 2024 року, в цей день о 21.00 год. в м. Канів по вул. Енергетиків, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Golf з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Drager чи в медичному закладі останній відмовився, чим порушив п.п. 2.5 ПДР.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Разом з тим, зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.

Відомостями АРМОР, з яких вбачається про повторне вчинення ОСОБА_1 протягом року правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП ( а.с.2).

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`янінні або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 вересня 2024 року, відповідно до якого працівниками поліції зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а.с.4).

Копією постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2023 року, що набрало законної сили у справі № 697/2530/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке він вчинив 18 листопада 2023 року (а.с.6-7).

Суд першої інстанції також надав належний аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією.

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не тягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зауважити, що суд першої інстанції надав аналіз відеозапису доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, тривалістю більше 20 хвилин, до моменту початку складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що співробітником поліції у водія ОСОБА_1 встановлені ознаки алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого, водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або у медичному закладі.

З фактичних даних вказаного відеозапису випливає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 через не роз`яснення тому прав.

Частина ч. 4 статті 256 КУпАП передбачає обов`язок особи, що складає такий протокол, роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.

За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У цій справі апеляційний суд виходить з того, що наведене апелянтом порушення права на захист не призвело до отримання доказів, в апеляційній скарзі не порушується питання про не додержання гарантій справедливого розгляду обвинувачення.

При розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції приймали участь ОСОБА_1 і його захисник Бовшик М.Ю., котрі надавали відповідні доводи щодо заперечення винуватості особи та підстав для закриття справи, котрі були належним чином розглянуті судами.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи захисника про відсутність даних про керування ОСОБА_1 транспортного засобу не впливають на висновки суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З цього приводу апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції не оспорював, що керував транспортним засобом. Разом з тим вказував про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням, в наслідок чого він відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас апеляційний суд відзначає, що всупереч доводам апелянтів, не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є невмотивованим.

Відсутність відомостей про виконання поліцейським приписів ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не має істотного впливу на доведеність обставин вчинення водієм правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Бовшика М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук