Справа № 161/3227/24 Провадження №33/802/102/25 Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04.02.2024 року о 00 годині 10 хвилин в селі Зміїнець по вулиці Новочерчицькій, керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 120 Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкофор 505», чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України(а.с.24-25).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою, і має бути скасована.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що на розгляд справи в день винесення оскаржуваної постанови (28.11.2024 року) він з`явитись не міг, тому суд першої інстанції без належних для того підстав розглянув справу та притягнув його до адміністративної відповідальності. Вважає, що цим порушено його право на захист, що є самостійною та безумовною підставою для скасування оскарженої постанови в справі про адміністративне правопорушення та прийняття нової постанови.

Вказує на те, що оскільки він не погодився із результатом огляду на стан сп`яніння, який був проведений на місці зупинки поліцейськими, а в подальшому відмовився пройти огляд у медичному закладі, тому протокол про адміністративне правопорушення в такому випадку мав складатися у відповідності до змісту ст.130 КпАП України саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові не вірно зазначено як пункт ПДР України, так і неправильно викладено формулювання адміністративного правопорушення, тобто його об`єктивну складову, тобто дії, які містять чи не містять складу адміністративного правопорушення. В свою чергу суд не вправі самостійно змінювати на особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Під час розгляду даної справи судом не взято до уваги зазначені вище порушення та помилково притягнуто його до адміністративної відповідальності з неправильним формулюванням об`єктивної складової адміністративного правопорушення (а.с.28-33).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.41), не з`явився. Разом з тим, ОСОБА_1 особисто апеляційному суду 14.02.2025 року подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю у місті Луцьку та неможливістю бути присутнім на засіданні 17.02.2025 року (а.с.42). Жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання, суду надано не було. При цьму судом береться до уваги, що судовий розгляд вже двічі відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 , при цьому в судове засідання 10.02.2025 ОСОБА_1 також не з`явився та не надав належних доказів поважності своєї неявки, зазначивши лише про його відсутність в місті Луцьку на дату розгляду. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в місцевому суді неодноразово відкладався, оскільки ОСОБА_1 не з`являвся протягом тривалого часу за викликом до суду, хоча повідомлявся про час, місце і дату судового розгляду. В судове засідання, призначене на 28.11.2024 року, ОСОБА_1 також не з`явився з невідомих причин. Також матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції просив проводити судовий розгляд за обов`язкової його присутності чи відкласти призначене судове засідання.

Постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 винесена 28.11.2024 року, тобто останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 09.12.2024 року (наступний робочий день), однак апеляційна скарга подана до суду 03.01.2025 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, апеляційний суд приходить до переконання, що ті мотиви, які наведено ОСОБА_1 у апеляційній скарзі в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать положенням ч.2 ст.294 КпАП України, де зазначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання.

Разом з тим ОСОБА_1 не надано апеляційному суду належних доказів поважності неявки на розгляд справи щодо нього в суд першої інстанції, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомленим зі змістом пред`явленого правопорушення, про що свідчать його підписи у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 002446 від 04.02.2024 року (а.с.1), знав як про наявне судове провадження, так і про дату, час і місце судового розгляду, що в апеляційній скарзі не заперечується, крім того в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився для надання пояснень на підтримання клопотання про поновлення процесуального строку та обґрунтування поважності таких причин, тому апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження. А тому апеляційну скаргу слід повернути апелянту.

Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на подачу апеляційної скарги на постанову суддіЛуцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України повернути скаржнику.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.