Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 567/1890/24

Провадження № 33/4815/148/25

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

секретар судового засідання Москалик Т. В.,

з участю: ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Оліферук Ж. А.,

Вакулюка А. А., його захисника адвоката Хмарук Ю. М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що у провадженні цього ж судді це вже другі протягом місяця адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 про вчинення насильства щодо неї. Зокрема справа № 567/1788/24 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у якій суд також закрив провадження, покликаючись на майновий конфлікт між сторонами. Вважає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, що підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вказує, що зухвала та неадекватна поведінка ОСОБА_2 щодо неї продовжується тривалий час, про що вона повідомляла суду. З часу розірвання шлюбу, ОСОБА_2 постійно переслідує її, ображає, психологічно та морально тисне. Вона змушена була з`їхати з квартири у м. Нетішин, де проживала раніше, де працює, та де навчається у школі їхня дочка, оскільки стала боятися ОСОБА_2 . Зазначає, що 09.11.2024 року близько 10 год. 30 хв. вона перебувала у житловому будинку в с. Вельбівне, приїхав її колишній чоловік, став стукати у двері, погрожував, висловлювався нецензурною лайкою. Він хоче, щоб вона повернулася до нього, як до чоловіка. Зазначає, що вона вільна жінка і не зобов`язана спілкуватися з ОСОБА_2 , бо він того хоче. Проте, ОСОБА_2 цього не розуміє і постійно її переслідує, 09.11.2024 року не було ніякого майнового конфлікту між ними, ОСОБА_2 чинить відносно неї дії психологічного характеру, безпричинно вчинив скандал, в ході якого ображав її нецензурними словами. Такі дії ОСОБА_2 негативно впливають на її життя та психологічне здоров`я. З огляду на зазначене просить скасувати оскаржувану постанову суду та винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 986724 від 09.11.2024 року ОСОБА_2 цього дня близько 10 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме: нецензурно виражався, погрожував, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.В протоколі міститься відмітка, що проводилася відеофіксація на нагрудний відеореєстратор №4.

В протоколі зазначено потерпілою - ОСОБА_4 .

При складанні протоколу, ОСОБА_2 надав письмові пояснення по суті порушення, які додано на окремому аркуші (а.с. 4).Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 підписано 09.11.2024 року.

У письмових поясненнях від 09.11.2024 року ОСОБА_2 вказує, що 09.11.2024 року близько 10 год. 40 хв. він приїхав до власного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його колишня дружина, щоб вибрати моркву, однак не зміг відразу потрапити на подвір`я, приклавши зусиль за допомогою ключа він відкрив та заїхав на подвір`я, після чого почав стукати у двері будинку, щоб взяти робочий одяг, але колишня дружина не відкривала двері. Під час цього він її не ображав словесно та не висловлювався нецензурною лайкою. Після чого він знайшов якийсь одяг та займався власними справами до приїзду працівників поліції (а.с. 5).

У письмових поясненнях від 09.11.2024 року ОСОБА_3 , вказує, що 09.11.2024 року близько 10 год. 30 хв., на подвір`я будинку, який вони спільно побудували з колишнім чоловіком, за адресою: АДРЕСА_1 , приїхав її колишній чоловік та почав стукати у двері будинку, нецензурно висловлювався в її сторону та погрожував їй. Дверей будинку вона не відчинила, після чого він почав бігати навколо будинку, а вона викликала поліцію, оскільки боїться колишнього чоловіка, так як він неодноразово вчиняв відносно неї домашнє насильство. Також зазначила, що у них є двоє дітей, які на момент вчинення домашнього насильства не були присутні, оскільки навчаються. Крім того, вказала, що у цьому будинку колишній чоловік ОСОБА_2 не проживає та речей не має (а.с. 6).

Також в матеріалах справи містяться: копія постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.05.2024р. (а.с. 7-8), копія рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.11.2023р. (а.с. 9-10), копія паспорта ОСОБА_2 (а.с. 12), довідка (а.с. 13), відеодиски (а.с. 14).

Згідно постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 травня 2024 року по справі №679/571/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 7-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За частиною 2 цієї статті відповідальність наступає у разі вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та закрив провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутнісю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник не навели жодних вагомих аргументів, які вказували б на необхідність з"являтись останньому у будинку, де проживає потерпіла.

З огляду на те, що сторони сімейного конфлікту проживають у окремих помешканнях, які придбавались під час шлюбу, і ОСОБА_1 жодним чином не порушує спокій проживання ОСОБА_2 , а останній без потреби приїжає за адресою проживання потерпілої, вчиняє психологічний тиск, то, на думку апеляційного суду, в діях ОСОБА_2 вбачається домашнє начильство.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, який не є обґрунтованим і не відповідає фактичним обставинам справи, та спростовується доводами апеляційної скарги.

Відповідно до постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.05.2024р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні 09.11.2024 року близько 10 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , у вчиненні домашнього насильства доведена матеріалами справи, тобто у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП .

Враховуючи наведене, апеляційну скарги ОСОБА_1 слід задовольнити, оскаржувану постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 173-2, ст.ст. 283, 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2024 року скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 (чотириста) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу -800 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Реквізити для сплати судового збору:

- отримувач коштів ГУК у Рівненській області/ Рівненська область 22030101;

- код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012494;

- рахунок отримувача: UA0017527;

- код класифікації доходів бюджету 220301101.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.