Справа № 304/3247/24 Провадження № 3/304/172/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, учасника бойових дій, особи з інвалідністю ІІ групи, встановленої за поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, українця, громадянина України,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292252 від 09 грудня 2024 року видно, що того ж дня об 11.17 год у місті Перечин, траса Н13, 213 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Вольво», р/н НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове право користування транспортними засобами постановою Турківського ДВС, повторно протягом року, чим порушив вимогу ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.1а Правил дорожнього руху.

Зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським 2 взводу 2 роти батальйону УПП в Закарпатській області Нікою Євгеніївною Чудаковою кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192252 від 09 грудня 2024 року, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3631382 від 09 грудня 2024 року, власний рапорт від 10 грудня 2024 року, копію постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 26 вересня 2024 року, а також довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області Д.Пастики від 17 грудня 2024 року щодо отримання посвідчення водія, наявності транспортного засобу та повторності притягнення до відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що про наявність встановлених відносно нього обмежень він взагалі не знав, оскільки тривалий час після поранення лежав у лікарні, а протягом цього часу відповідно й виникла заборгованість. Вказував, що як тільки вийшов з лікарні, то погасив суму заборгованості по аліментах, яка виникла, за наслідком чого державним виконавцем було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві користування транспортним засобом. З приводу позбавлення його права керувати транспортними засобами судом також не знав, у судовому засіданні не був, копію судового рішення не отримував.

Заслухавши його пояснення, вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами другою четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або ж керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) особам, які досягли 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, особам, які досягли 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії BE, C1E, CE), а також призначеними для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, особам, які досягли 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1E, DE, T) особам, які досягли 21-річного віку.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У провину ОСОБА_1 ставиться те, що він керував транспортним засобом, тоді як відносно нього було встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами постановою Турківського ДВС, повторно протягом року.

При цьому наявність повторності у діях ОСОБА_1 поліцейський Н.Є.Чудакова підтверджує довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області Д.Пастики від 17 грудня 2024 року, з якої видно, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 752461 від 12 березня 2024 року за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за наслідками розгляду якого Бориславським міським судом ухвалено постанову № 438/564/24 від 20 травня 2024 року та накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці (а. с. 11).

Крім цього наявність встановленого відносно ОСОБА_1 обмеження у праві керування транспортними засобами поліцейський підтверджує копією постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесеної начальником Турківського відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області 26 вересня 2024 року, з якої видно, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена у повному обсязі та станом на 26 вересня 2024 року відсутня, а відтак обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, що було застосоване постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04 вересня 2023 року № 69503054, скасоване (а. с. 7-8).

Положення ст. 317-1 КУпАП зокрема передбачають, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Як встановлено судом на підставі даних відкритого ресурсу «Єдиний державний реєстр судових рішень» постанова Бориславського міського суду Львівської області №438/564/24 від 20 травня 2024 року набрала законної сили 31 травня 2024 року, а відтак станом на момент зазначеної у протоколі ЕПР1 № 192252 події (09.12.2024), повторність у діях ОСОБА_1 була відсутня, оскільки тримісячний строк позбавлення його права керування транспортними засобами сплив 31 серпня 2024 року.

Також суд встановив, що 26 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 було скасоване й обмеження як боржника у праві керування транспортними засобами, яке попередньо застосоване постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04 вересня 2023 року № 69503054 (а. с. 7-8).

Таким чином аналізом наданих поліцейським Н.Є.Чудаковою доказів, судом встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості, закріпленого ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відтак суддя вважає, що наведені в протоколі відомості щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не дають змоги для висновку про його винуватість, належних доказів матеріали справи не містять.

Суддя зазначає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.