КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/438/24

Суддя в суді першої інстанції: Лещенко О.В.

Провадження № 33/824/979/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП (протокол серії ААД № 131198 від 27.12.2023,) у зв`язку із закінченням на момент надходження до суду встановленого статтею 38 КУпАП строку притягнення особи до відповідальності згідно вимогп.7 ст.247 КУпАП закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. (а.с. 78-81).

Не погодившись з вказаною постановою, 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 85-92).

В обґрунтування вимог скарги зазначав, що суд першої інстанції в постанові послався на боді камеру поліцейського 2224_0023, однак в постанові поліцейського Відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області вказане відео з нагрудної камери 2247_0023.

Також має місце неправильне інтерпретування часу події, яка впливає на обміркування доказів. Подія по відеоматеріалам відбулась 27.12.2023 в 21 год. 22 хв. 45 сек., що видно з відео нагрудної камери поліцейського. Однак, суд першої інстанції помітив на відео 21 ха. 24 сек. без часу події. Цей час є доказом у справі, тому що протокол від 27.12.2013 ААД № 131197, який був складений 27.12.2023 о 20.00 год., тобто час не збігається з подією.

Наголошував, що на аркуші 4 абзац другий прописана хибна дата адміністративного правопорушення 21.12.2023 року, а повинно бути 27.12.2023 року.

Вказував, що суд першої інстанції не дав слова ОСОБА_1 та представнику ОСОБА_2 . Крім того, в суді були сторонні особи, які показували на телефоні інформацію судді, що суперечить провадженню судочинства.

Дослідження всіх попередніх фактів процесуальних дій обґрунтовано доказує недбале та упереджене винесення оскаржуваної постанови іменем України.

Звертав увагу, що судом першої інстанції неодноразово витребовувалось з Бучанського РУП ГКНП в Київської області відео, яке є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 131198, проте, вказана вимога суду виконана не була. Вважав, що додаткові докази, надіслані від Бучанського РУП № 1 ГУНП в Київській області, не підлягають розгляду.

Посилався на те, що неможливо з`ясувати всі обставини у справі, оскільки факти події повинні бути чітко встановлені з відеоматеріалів чи показів свідків, проте у даній справі показів свідків та об`єктів правочину немає, а відеоматеріали є нікчемними та не підлягають дослідженню (а.с. 85-92).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити, надав пояснення відповідно до обставин, викладених в апеляційній скарзі, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання (а.с. 112).

Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, неявка прокурора за чинним законодавством України не перешкоджає розглядові адміністративної справи (а.с. 109-111).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Оскаржувана постанова Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2024 року не містить висновку суду про визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а самі по собі посилання районного суду, в мотивувальній частині оскаржуваної апелянтом постанови районного суду, на факт складення відносно ОСОБА_1 протоколу серії ААД № 131198 не є висновком суду про винність особи у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, якщо особа не була визнана винною у його вчиненні судом першої інстанції, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки оскаржуваною постановою Ірпінського міського суду Київської області від 18грудня 2024 рокуОСОБА_1 не був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції перевірив законність оскаржуваної постанови районного суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 131197 від 27.12.2023 року; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.12.2023 року, серії ААД № 131197, 27.12.2023 року о 19 год. 00 хв. в м. Буча по вул. Вокзальна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою аналізатора «Alkotester Drager» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 9).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 та поліцейським, який його склав, який своїм підписом підтвердив, що ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

При цьому, в графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не зазначив свої заперечень щодо складення вказаного протоколу відносно нього.

До протоколу додані: направлення на огляд, відеозапис з нагрудних камер поліцейських, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 5, 7, 11, 15).

Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Так, з наявного у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що 27 грудня 2023 року працівники поліції переслідували транспортний засіб «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 ,наказували йому зупинитися за допомогою увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору.. В подальшому, транспортний засіб «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 , було зупинено. При цьому, після зупинення вказаного транспортного засобу біля автомобіля знаходивсяОСОБА_1 , який в свою чергує власником даного автомобіля.Працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати до закладу охорони здоров`я, роз`яснивши порядок проходження огляду та його наслідки. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

При цьому, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, відеозапис є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови районного суду та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було допущено описки в тексті оскаржуваної постанови не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Інші доводи скарги спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому апеляційний суд їх відхилив.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2024 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець