Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/125/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Забуранний Р. А.
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Сакари І.І., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Гахова С.В., представника потерпілої адвоката Кричуна Ю.А., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, працюючого на посаді водія КНП «Новомиргородська МЛ», проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06.01.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови суд першої інстанції встановив, що 28.10.2024 близько 15 годин 00 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 року народження, економічне насильство в сім`ї, а саме за його заявою від 28.10.2024 у вищевказаному домоволодінні було відключено електропостачання, що унеможливлює проживання в даному будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 12.12.2024 близько 11 годин 20 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , затіяв сварку з колишньою дружиною ОСОБА_4 , у ході чого ображав останню нецензурною словами, погрожував фізичною розправою у словесній формі, намагався навмисно вимкнути газопостачання у будинку, де проживає колишня дружина ОСОБА_4 з їхнім сином ОСОБА_3 , 2011 року народження, дані події відбувались в присутності малолітнього ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Гахов С.В. просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує на те, що з висновками суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення не погоджується, оскільки викладені в судовому рішенні обставини, не відповідають фактичним обставинам справи, та судом не прийнято до уваги дійсні обставини справи.

Зокрема, вказує на те, що судом не прийнято до уваги, що заявниця ОСОБА_4 не являється власником даного будинку, оскільки між ними шлюб було розірвано в 2015 році, після чого ОСОБА_1 поїхав за кордон, а вона лишилась проживати в даному будинку, в подальшому повністю припинила допускати до будинку ОСОБА_1 змінивши всі замки на дверях, обладнавши хвіртку запірним засобом, та щоразу коли власник приходив до будинку викликала працівників поліції звинувачуючи його в тих діях яких він не вчиняв. Також на даний час ОСОБА_4 навіть не зареєстрована в даному будинку. Своє право на даний будинок ОСОБА_4 нічим не підтвердила, хоча саме з моменту розірвання шлюбу, - 07 липня 2015 року знала про своє право на поділ спільного майна подружжя, і відповідно відхиляла всі пропозиції, щодо добровільного та справедливого поділу майна придбаного в період шлюбу.

Вважає, що оскільки ОСОБА_4 не має права на даний будинок, і відповідно ніяких дій економічного характеру, щодо неї, сина ОСОБА_3 , та належного їй майна, він ОСОБА_6 не вчиняв.

Вказує і на те, що показання ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

У ході судового розгляду ОСОБА_4 надала пояснення суду, що 12.12.2024 близько 08.15 год., коли ОСОБА_1 приїхав до домоволодіння по АДРЕСА_2 , то вибивши хвіртку зайшов на подвір`я де вчинив сварку в ході якої ображав її брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою, і дані дії відбувались у присутності їх неповнолітнього сина. За даною заявою працівниками поліції було складено два адміністративних протоколи стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУПАП.

Будучи допитаним в ході судового розгляду неповнолітній ОСОБА_3 пояснив суду, що 12.12.2024 близько 08.15 год., до подвір`я будинку зайшов батько - ОСОБА_1 , та походивши по подвір`ю, вийшов на вулицю і поїхав від будинку. При цьому ні з ким не розмовляв, і до нього ніхто з будинку не вийшов.

На підставі даного, судом було ухвалено рішення про закриття згаданих адміністративних справ через відсутність складу адміністративного правопорушення. Зазначена обставина підтверджується постановою суду від 06.01.2025.

ОСОБА_4 підтвердила викладені в протоколі обставини, однак неповнолітній ОСОБА_3 пояснив суду, що 12.12.2024, близько 11 години 20 хвилин, батько знову приїхав до будинку, однак не зміг зайти на подвір`я, оскільки хвіртка була зачинена, і коли до нього вийшли його бабуся та дідусь, тобто подружжя ОСОБА_7 , то батько з ними розмовляв, по питанню належності будинку. При цьому він нікого не ображав. Також, суду було надано аудіо запис даної розмови, з якого вбачається, що ОСОБА_1 розмовляв саме з батьком та матір`ю ОСОБА_4 , при цьому знаходився на вулиці та нікого не ображав, а потім приїхали працівники поліції.

Таким чином розмова відбувалась між батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на протязі 5-7 хвилин, до приїзду працівників поліції. Сама ОСОБА_4 в даному участі не приймала, оскільки побачивши, що до будинку під`їхав ОСОБА_1 перерубувала в будинку та викликала працівників поліції які приїхали через 5-7 хвилин, що вбачається з наданого аудіо запису. Самі ж батьки заявниці жодних заяв про неправомірні дії ОСОБА_1 не подавали, а подані особою яка не була присутньою при даному, а перебувала в будинку. Також в наданих письмових поясненнях неповнолітнього ОСОБА_8 зазначено, що стосовно нього батько ніяких погроз чи образ не виказував. Таким чином, показаннями неповнолітнього спростовано обставини на які посилається ОСОБА_4 .

Вказує і на те, що ОСОБА_1 відмовився підписувати адміністративні протоколи, бо понятими в даному протоколі було зазначено саме подружжя ОСОБА_7 , з якими і відбувалась розмова, а відповідно вони являються близькими родичами заявниці, і відповідно не можуть бути понятими в даному випадку.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши думку особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника - адвоката Гахова С.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката Кричуна Ю.А., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини першої цієї ж статті визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Також пунктом 4 частини першої цієї ж статті визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Допитаний в суді апеляційної інстанції особа, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що був одружений протягом трьох років з ОСОБА_4 , та в них є спільна дитина - син ОСОБА_3 . Розлучився з ОСОБА_4 він у 2015 році. До розлучення вони всі разом проживали у будинку за адресою АДРЕСА_2 , який його мати оформила на нього. ОСОБА_4 була зареєстрована у вказаному будинку з 2015 року по вересень-жовтень 2024 року. Він виписав колишню дружину з будинку, оскільки це його будинок і він є його власником. ОСОБА_4 та його син ОСОБА_3 проживають після розлучення у вказаному будинку. Вказує, що доступу до будинку він не має. Звертався в компанію щодо припинення електропостачання у вказаному будинку. 28.10.2024 будинок було відключено від електрики. Також, він звертався до компанії щодо припинення газопостачання. За користування газом був борг близько 400 грн., який він сплатив. Газ хотів відключити, щоб боргів йому не присилали. Вказав, що стосовно цього будинку є спір, справа у суді щодо розподілу майна. Вказував, що колишня дружина не давала можливості йому спілкуватися з сином. Він сплачує аліменти, однак після того, як колишня дружина почала працювати у виконавчій службі, в нього постійно з`являються борги, нараховуються штрафні санкції.Він не встигає їх погашати. Також зазначив, що він є власником зброї, і у зв`язку з вказаною справою, він не може нею користуватися.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат Кричун Ю.А. в суді апеляційної інстанції вказав, що потерпіла звернулася до суду з позовом про розподіл майна подружжя, зокрема вказаного будинку. Вона була зареєстрована в ньому з 2015 року і фактично проживала і проживає по цей час з неповнолітнім сином ОСОБА_1 . Під час розгляду справи в суді з підстав розподілу майна ОСОБА_1 , як титульний власник вказаного будинку, спочатку через центр надання адміністративних послуг виписує ОСОБА_4 з будинку, без її відома. У подальшому ОСОБА_1 звертається до електро та газопостачальної компаній про припинення постачання електрики і газу у домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . Кіровоградобленерго повідомило, що відключення електроенергії відбулося 28.10.2024 за заявою ОСОБА_1 . Знаючи, що у вказаному будинку проживає неповнолітній син, ОСОБА_1 відключає світло, хоча це вже глибока осінь і дитина потребує тепла і світла. На сьогоднішній день ОСОБА_4 вимушена використовувати генератор, акумуляторні станції, для того, щоб забезпечити нормальне існування себе і дитини. З приводу цього, ОСОБА_4 зверталася до правоохоронних органів, наслідком чого стало складання відповідних протоколів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 269772 від 12.12.2024, ОСОБА_1 28.10.2024 близько 15 годин 00 хвилин перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 року народження, економічне насильство в сімї, а саме за його заявою від 28.10.2024 у вищевказаному домоволодінні було відключено електропостачання, що унеможливлює проживання в даному будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (а.с.1)

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 683628 від 12.12.2024, ОСОБА_1 12.12.2024 близько 11 годин 20 хвилин перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , затіяв сварку з колишньою дружиною ОСОБА_4 , у ході чого ображав останню нецензурною словами, погрожував фізичною розправою у словесній формі, намагався навмисно вимкнути газопостачання у будинку, де проживає колишня дружина ОСОБА_4 з їхнім сином ОСОБА_3 , 2011 року народження, дані події відбувались в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Викладені в протоколах обставини підтверджуються, зокрема, рапортами працівників поліції від 15.11.2024 щодо надходження повідомлень за фактом домашнього насильства вчиненого ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , (а.с.5-6); протоколами про прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 15.11.2024 та від 12.12.2024 (а.с.11,39); листом ПАТ «Кіровоградобленерго», згідно якого вбачається, що відключення від електроенергії домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 виконано згідно звернення власника ОСОБА_1 28.10.2024 (а.с.15); копією заяви ОСОБА_1 від 28.10.2024 (а.с.16); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 від 15.11.2024, 19.11.2024, 12.12.2024 та потерпілого ОСОБА_3 від 21.11.2024, 12.12.2024 (а.с.12,18-19,40-41), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.12.2024 (а.с.20,42,61), копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , відповідно до якого батьком є ОСОБА_1 , (а.с.23); копією термінового заборонного припису стосовно кривдника від 12.12.2024 серія АА № 257720 (а.с.43); копією довідок від 16.09.2024 та 18.11.2024 виданих виконавчим комітетом Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, про те, що за адресою АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_4 та її син ОСОБА_3 (а.с.80-83)

Під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_4 підтримала надані нею письмові пояснення та додатково пояснила, що останніх 10 років не проживає спільно з її колишнім чоловіком ОСОБА_1 . З того моменту між ними періодично виникають конфлікти щодо майнових прав на будинок в якому вона проживає з їх спільною дитиною. На даний час у судовому порядку вирішується питання про поділ вказаного будинку. 28.10.2024 ОСОБА_1 за своєю заявою, як титульний власник будинку, достовірно знаючи, що у ньому проживає вона із їх спільним сином відключив електропостачання цього будинку, у зв`язку з чим позбавив сина та її на належні умови проживання. Крім того, 12.12.2024 в обідній час ОСОБА_1 приїхав за місцем їх із сином проживання, та затіяв сварку з нею у присутності їх сина 2011 року народження та намагався здійснити відключення їх будинку від газопостачання.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції за участю матері неповнолітній ОСОБА_3 повідомив, що разом з мамою проживає за адресою АДРЕСА_2 . Його мама з батьком тривалий час спільно не проживають і у нього з батьком не склалися відносини. У жовтні 2024 року батько відключив світло у будинку де вони з матір`ю проживають, у зв`язку з чим вони з мамою вимушені проживати у будинку без світла, користуючись генератором та акумуляторами. Пізніше він був очевидцем як його батько ображав його маму ОСОБА_4 та його, намагався відключити газопостачання у будинку в якому вони проживають.

Наведені докази, які є належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують факт застосування домашнього насильства відносно потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому і наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Складені протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 з додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містять суть адміністративних правопорушень, опис встановлених обставин, зазначення суті порушення ОСОБА_1 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Твердження сторони захисту, що ОСОБА_4 не має права на даний будинок, і відповідно ніяких дій економічного характеру, щодо неї та сина ОСОБА_6 не вчиняв, є безпідставними.

З пояснень самої особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вбачається, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_4 існує спір щодо права власності на будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . Також, не заперечував того факту, що після розлучення його колишня дружина ОСОБА_4 та їх спільний неповнолітній син ОСОБА_3 постійно проживають у вказаному спірному будинку з 2015 року.

Однак, ОСОБА_1 достовірно знаючи про вказані ним факти, користуючись тим, що він є титульним власником вказаного будинку, умисно здійснив відключення будинку від електропостачання, чим позбавив в першу чергу свого неповнолітнього сина та колишню дружину, нормальних умов для проживання у вказаному будинку, адже життєдіяльність людини в сучасному світі є неможливою без використання електричної енергії.

Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 , яка проживала з сином у даному будинку, не мала заборгованості за споживання електроенергії.

Що стосується незначної суми боргу, а саме 337 грн, про яку ОСОБА_1 , вказував, як про борги за користування потерпілою ОСОБА_4 газом, не може свідчити про їх системність, адже інших випадків сплати ОСОБА_1 будь-яких комунальних послуг за даним домоволодінням, останнім не надано.

Тому, на переконання апеляційного суду ОСОБА_1 свідомо позбавив свою колишню дружину ОСОБА_4 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 права на належні, безпечні умови проживання у будинку, можливості користуватися такою послугою, як електрична енергія, і такі дії є явним проявом економічного насильства. Також, ОСОБА_1 свідомо намагався 12.12.2024 відключити вказаний будинок і від газопостачання, про що сам не заперечував в апеляційному суді.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 12.12.2024 близько 11.20 год. нецензурною лайкою ображав ОСОБА_4 , апеляційний суд відзначає, що такі аргументи є також необґрунтованими.

Такі обставини можуть бути встановлені шляхом аналізу показань потерпілої, її звернень до поліції та інших доказів, наявних у справі.

Так, показання потерпілої ОСОБА_4 є послідовними та деталізованими. Зокрема, вона пояснювала, що 12.12.2024 в обідній час ОСОБА_1 приїхав за місцем їх із сином проживання, та затіяв сварку з нею у присутності їх сина та намагався здійснити відключення їх будинку від газопостачання.

Також, неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що він був очевидцем як його батько ображав його маму ОСОБА_4 , намагався відключити газопостачання у будинку в якому вони проживають.

У цьому контексті суд відзначає, що сукупність доказів, включаючи пояснення потерпілих, звернення до поліції ОСОБА_4 та наявність заборонного припису, не заперечення самим ОСОБА_1 , що він 12.12.2024 приходив для того, щоб відключити будинок від газопостачання, є достатніми для встановлення того, що дії ОСОБА_1 справді мали наслідки для емоційного стану потерпілих.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої шкоди або загрози психічному здоровю потерпілих є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, а призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Гахова С.В., про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисникаособи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Ремез П.М.