ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Садиленка О.Л. на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,

за участю:

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілого Садиленка О.Л.,

захисника Тарасюка О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №163328 від 31 жовтня 2024 року водій ОСОБА_2 31 жовтня 2024 року о 15 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. № 37 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який змінював напрямок руху справа наліво. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винуватим за ст. 124 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк дев`ять місяців.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що вказана дорожня транспортна пригода настала не з причини зміни напрямку руху водія ОСОБА_3 , а з причини несподіваного поновлення руху із прискоренням, допущеного водієм ОСОБА_2 , що демонструє цілий ряд порушень вимог ПДР, допущених останнім. На переконання сторони захисту наявні матеріали справи, зокрема досліджений у суді першої інстанції відеозапис, свідчать про те, що водій ОСОБА_2 розпочав рух керованого ним автомобіля, незважаючи на наявність перешкоди у вигляді автомобіля Фольксваген, замість зниження швидкості керованого автомобіля здійснив його прискорення та не дотримувався безпечного бокового інтервалу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженим органом поліції до суду був скерований протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 12.3 ПДР України.

Отже суд в межах цього протоколу має встановити - чи допущено ОСОБА_2 порушення саме цього пункту Правил дорожнього руху та чи знаходиться це порушення у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Як слідує з пояснень ОСОБА_2 , наданих у суді першої інстанції, він, 31 жовтня 2024 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота», рухався по вул. Січеславська Набережна з боку центра міста у напрямку вул. Ливарна у м. Дніпрі, побачив попереду себе на крайній правій смузі дорожні роботи, у зв`язку з чим завчасно перестроївся ліворуч та, наблизившись до цього місця, спочатку зупинився для того, щоб надати декільком автомобілям справа перевагу у русі, після чого відновив рух, однак несподівано побачив перед собою автомобіль «Фольксваген», водій якого став різко перестроюватись перед ним справа наліво без попереднього подання відповідного світлового покажчику повороту, що призвело до перетинання їх траєкторії руху, внаслідок чого відбулось контактування правої передньої частини керованого ним автомобіля з усією лівою боковою частиною автомобіля «Фольксваген», який, проїхавши по інерції, зупинився трохи далі на крайній лівій смузі. При цьому звернув увагу на те, що ним не подавались будь-які умовні сигнали про надання дороги водію ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній не мав по відношенню до нього переваги у русі, а тому вважав, що розпочинає рух в безпечний спосіб та не міг передбачити того, що ОСОБА_3 саме в той момент розпочне перестроюватись лівіше, перетинаючи його напрямок руху.

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються дослідженим відеозаписом з камер відеоспостереження, з якого слідує, що зіткнення між автомобілями «Тойота» та «Фольксваген», які попередньо рухались один попереду іншого по суміжних смугах попутного напрямку, відбулось внаслідок зміни напрямку руху та перестроювання справа наліво попутного попереду автомобіля «Фольксваген» під керуванням водія ОСОБА_3 , який виїхав на смугу руху водія ОСОБА_2 в безпосередній близькості від останнього, у зв`язку чим траєкторії руху вказаних водіїв перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали.

Викладене також підтверджується схемою місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, локалізація пошкоджень транспортних засобів, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього.

Суд апеляційної інстанцій критично відноситься до пояснень представника потерпілого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_1 , а також допитаного у суді першої інстанції свідка ОСОБА_5 про те, що водій ОСОБА_2 розпочав рух керованого ним автомобіля, незважаючи на наявність перешкоди у вигляді автомобіля Фольксваген, замість зниження швидкості керованого автомобіля здійснив його прискорення та не дотримувався безпечного бокового інтервалу, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами справи, зокрема, наявним у матеріалах справи відеозаписом та поясненнями ОСОБА_2 .

Крім того, зпунктів 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України слідує, що перед початком руху водій зобов`язаний пам`ятати, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують Правила дорожнього руху.

З викладеного слідує, що водій ОСОБА_2 міг розраховувати на те, що перед початком маневру водій ОСОБА_3 належним чином переконається, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам.

На переконання апеляційного суду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що вина ОСОБА_2 у порушенні п. 12.3 ПДР України не доведена, так само як і відсутні докази, що саме невиконання вказаного правила ОСОБА_2 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП за участі водія ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що з точки зору достатності доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного перегляду не було надано доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень вищезазначених положень, а також вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив відсутність в діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР України, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Садиленка О.Л. залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот