3/441/9/2025 441/1728/24
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.02.2025 суддя Городоцького районного суду Львівської області Перетятько О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від начальника відділення поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а :

згідно із Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 798559 від 14.07.2024 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 14.07.2024 року о 01 год. 40 хв. на автодорозі Т1425 47 км Жовква-Городок-Миколаїв керував автомобілем марки «KIA», р.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан наркотичного в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на поліцейську бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення 14.07.2024 року інспектором кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні та у своїх поясненнях ОСОБА_1 факт вчинення ним вміненого правопорушення категорично заперечив, показав, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння та пояснив, що, дійсно, 14.07.2024 року приблизно о 01 год. 40 хвилин, керував автомобілем KIA SORENTO та прямував від свого колеги додому у м.Львів, усвідомлював, що діє комендантська година, тому мав намір заїхати на АЗС «ОККО» і там, в автомобілі, переночувати до ранку, між ти був зупинений працівниками поліції. Під час зупинки виконав всі вимоги поліцейського та на зауваження такого, що у нього тремтять руки, повідомив, що він хворіє на нервову хворобу і тому на постійній основі приймає ліки за вказівкою лікаря. Жодних прав поліцейським роз`яснено не було, як і право на правову допомогу, тому в силу свого захворювання, він дуже хвилювався, не зовсім усвідомлював всіх подій, тому підписав всі документи, як від нього вимагали, між тим не був відстороненим від керування транспортним засобом та продовжив рух.

На закриття провадження у справі на ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, висловився також його захисник - адвокат Балаєв Фахраддін Джамалович, вказав, що, дійсно, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в комендантську годину, останній виконав всі вимоги поліцейських, на зауваження поліцейського пояснив, що хворіє та на постійній основі вживає ліки та вказав, які саме, однак таке ними до уваги взято не було та не роз`яснено такому його прав, а саме право на правову допомогу, не було роз`яснено наслідків відмови від проходження обстеження на стан наркотичного сп`яніння. Звернув увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис не відтворює повноти події, оскільки триває неповних п`ять хвилин та не містить моменту складання протоколу. Що до Направлення на огляд та написання Розписки ОСОБА_1 , вказує, що такі були написані під диктовку поліцейських, які психологічно тиснули на водія, знаючи, що такий хворіє на психічну хворобу. Вказує що, жодних ознак порушення координації рухів чи мови, розширених зіниць на відеозаписі немає.

Зазначив, що поліцейським грубо порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, записи нагрудних камер інспекторів, не відображають усього спілкування патрульних із ОСОБА_1 , до матеріалів справи долучені лише 2 файли відеозапису події, які є ідентичними і фіксують одні ж і ті події, весь запис триває лише п`ять хвилин. Звертає увагу, що безпідставна та свавільна вимога про проходження огляду на стан сп`яніння є надмірним втручанням у сферу особистого приватного життя особи та порушенням ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Крім того звернув увагу на ту обставину, що після оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейські дозволили ОСОБА_1 продовжити рух автомобілем, що не могло б мати місця у разі виявлення у останнього ознак наркотичного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеозапис події 14.07.2024, приходжу до наступного висновку.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, та встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно положень ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного та іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, протокол про адміністративне правопорушення , складений відносно ОСОБА_1 сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на автодорозі Т1425 47 км+150 Жовква-Городок-Миколаїв керуючи автомобілем марки «KIA SORENTO», р.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису події за участі ОСОБА_1 , останньому, всупереч вимогам КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, не було роз`яснено прав, зокрема, права на правову допомогу адвоката, процедури проходження огляду на стан сп`яніння, можливості проходження огляду в медичній установі, не було вказано, в яку медичну установу може бути скерований останній та проігноровано покликання ОСОБА_1 на психічну хворобу та постійне вживання ліків.

Частиною 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч.4 Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуютьу вагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015№ 1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Саме наявність таких ознак є підставою для пред`явлення поліцейським вимоги водієві пройти огляд на стан сп`яніння.

Між тим, згідно з фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом «з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме : «порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло», що не відповідає вищевказаній інструкції.

Окрім того, із оглянутих в суді коротких файлів відеозапису з нагрудних камер поліцейських, чітко вбачається, що ОСОБА_1 мав окуляри, а працівники поліції жодних спроб, щодо огляду зіниць та перевірки їх реагування на світло, не проводили. Що стосується порушення координації рухів та порушення мови, то таке із оглянутого відеозапису події, не убачається, оскільки водій впродовж усього спілкування із працівниками поліції, поводить себе врівноважено, мова у нього не порушена, пальці рук не тремтять, він має цілком природній вигляд, координація рухів не порушена, відповідає на усі запитання поліцейських.

Також слід зауважити, що викладені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не були оголошені поліцейськими ОСОБА_1 .

Чинним законодавством передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Працівник поліції не може свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані сп`яніння і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя. Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у справі № 136/651/21.

Таким чином, системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції не було виявлено жодних ознак наркотичного сп`яніння, а намір провести огляд водія на стан спяніння у поліцейських виник без наявності на це вагомих причин.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Між тим такий в матеріалах справи відсутній, тому покликання ОСОБА_1 на те, що поліцейські дозволили йому продовжити керування транспортним засобом , на якому він і прослідував у раніше запланованих справах, вважаю такими, що не підлягають сумніву.

Відповідно до з п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинно бути записане безперервно.

Між тим, звертаю увагу, що запис відео фіксації складається з двох відеофайлів: 01228-001228 тривалістю 01:47:22- 01:52:09 та 01254-001254 тривалістю 01:46:21 01:51:12, які є абсолютно ідентичними та відображають однакові моменти події, тобто, тривалість події, відповідно до відеозапису, становить не повних п`ять хвилин, та не містить моменту складання самого протоколу про адміністративне правопрушення, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також написання ОСОБА_1 розписки про зобов`язання не керувати транспортним засобом та самого відсторонення водія від такого керування, що унеможливлює відобразити повну хронологію подій, яка мала місце.

Таким чином, приходжу переконання, що поліцейським порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, а отже, такий відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Окремо звертаю увагу, що до матеріалів справи долучено Відповідь на адвокатський запит від 22.07.2024 року, наданий ТзОВ «АЙКЮМЕД», Консультативний висновок психіатра від 04.07.2024, Консультаційний висновок спеціаліста від 26.07.2024 відповідно до яких, ОСОБА_1 перебуває на спостереженні та лікуванні в клініці у лікаря-психіатра «IQMED» і раніше перебував на лікуванні у вказаного лікаря в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», має встановлений діагноз: біполярний афективний розлад, останнє погіршення стану відмічалось з червня по серпень 2024 року, тобто у період, коли відбулася подія.

Окрім того, відповідно до вищенаведених документів, пацієнт стабільно приймає лікування за призначенням лікаря, яке має незначні неврологічні побічні явища.

Згідно Відповіді ТзОВ «АЙКЮМЕД» від 08.08.2024 №001/08-24, наданої на адвокатський запит від 22.07.2024, у ОСОБА_1 «за час медичного спостереження ніколи не відмічалося наркотичного сп`яніння, про факти вживання наркотичних засобів не відомо».

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 №1376 в редакції від 15.01.2025 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його, між тим таке право ОСОБА_1 роз`яснено не було та такі до матеріалів справи не долучено.

Із пояснень ОСОБА_1 , його захисника та із долученого до матеріалів справи відеозапису подї убачається, що ОСОБА_1 пояснював поліцейским, що приймає медичні препарати у зв`язку із нервовим захворюванням, між тим такі поліцейськими не були взяті до уваги та не забезпечили останньому, як особі, яка страждає на психічне захворювання, право на правову допомогу, що є грубим порушення прав особи.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25). Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

У згаданій позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, приходжу до переконання, що пояснення ОСОБА_1 та його захисника, щодо події 14.07.2024, можуть мати місце, доказів, які б спростували дане, судом не здобуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях.Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (справа №635/10121/23, провадження №33/811/546/24).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, у даному, конкретному випадку склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому згідно ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 не вбачаю.

Керуючись ст.62 Конституції України, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а :

провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Перетятько О.В.