Справа № 751/9828/24 Головуючий у 1 інстанції Деркач О. Г.
Провадження № 33/4823/90/25
Категорія - ч. 1 ст. 184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Салая Г.А.,

з участю законного представника

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_1 ,

представника законного представника

неповнолітнього потерпілого - Хайтова П.В. ,

захисника - Мороза О.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_1 - адвоката Хайтова П.В. на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як установив суд першої інстанції, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 263645 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилився від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого остання в приміщенні Чернігівської гімназії № 20 Чернігівської міської ради, в м. Чернігові по вул. Коцюбинського, буд. 8, 20.09.2024 року о 12 год. 36 хв. завдала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , після чого останній звернувся в Чернігівську обласну дитячу лікарню з діагнозом: відкрита різана рана передпліччя.

За цим фактом стосовно ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 263645 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник законного представника неповнолітнього потерпілого просить поновити строки апеляційного оскарження, постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Зазначає, що судом не були враховані обставини, які безпосередньо впливають на оцінку дій і бездіяльності ОСОБА_3 . Донька останнього умисно завдала тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 , однак суд не врахував, що така поведінка дитини є наслідком неналежного виконання батьком своїх обов`язків щодо неї. Крім того, ОСОБА_3 підтвердив той факт, що потерпілий протягом певного періоду часу знущався над його донькою, проте жодних дій для її захисту батько не вчинив. Це також свідчить про нехтування батьківськими обов`язками. Висновок психолога про пригнічений стан дівчинки й наявність помірної депресії не може виправдовувати її дії, які мали насильницький характер. Окрім того, в цьому висновку вказано, що дитина має відчуття самотності. Мати малолітньої ОСОБА_4 зазначала, що дитину виховує батько, оскільки вона часто перебуває у відрядженнях і не має змоги належно виконувати свої батьківські обов`язки. Саме ОСОБА_3 допустив те, що його донька принесла до школи канцелярський ніж, яким і завдала тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_5 . Звертає увагу, що суд зосередився винятково на формальних обов`язках школи, ігноруючи те, що саме виховання в сім`ї є первинною основою формування особистості дитини. Крім того, в оскаржуваній постанові суду відсутня чітка аргументація щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Підсумовує, що дії ОСОБА_4 , які спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_5 , є прямим наслідком нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками, проте ці причинно-наслідкові зв`язки залишилися поза увагою суду.

Враховуючи, що представник законного представника неповнолітнього потерпілого отримав копію постанови суду першої інстанції 24 грудня 2024 року, з метою забезпечення доступу до правосуддя строк апеляційного оскарження йому необхідно поновити.

У засіданні апеляційного суду адвокат Хайтов П.В. та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 150 СК України: 1) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов`язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складений щодо ОСОБА_3 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 184 КУпАП, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу цього адміністративного правопорушення, а саме у протоколі не зазначено, які саме батьківські обов`язки, що встановлені чч. 1-7 ст. 150 СК України, не виконав ОСОБА_3 .

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Разом з тим, під час складання протоколу щодо ОСОБА_3 не конкретизовано, у який спосіб останній, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, та яких саме обов`язків вона не виконала.

Наведене прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 31 по справі «Ракевич проти Росії» та п. 109 по справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови»), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Всі обставини правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та елементи складу даного правопорушення повинні встановлюватися та перевірятися доказами, наданими сторонами в даній справі, саме під час її судового розгляду.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що місцевий суд вірно установив відсутність у діях ОСОБА_3 ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої доньки ОСОБА_4 , оскільки доказів, які доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 та скоєння адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявні лише протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1), заява ОСОБА_5 про вчинення правопорушення від 01.10.2024 (а.с. 3-4), письмові пояснення, які не можуть підтвердити, що ОСОБА_3 ухилявся від виконання батьківських обов`язків. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, наявними в справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту ухилення ОСОБА_3 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, що в свою чергу не надає можливості зробити висновок про наявність в його діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Водночас, місцевим судом правильно зазначено, що під час перебування дітей у закладі освіти відповідальність за життя і здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу освіти.

Згідно з "Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти", затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України № 1669 від 26.12.2017 року саме керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

З метою доступу до правосуддя вважаю за необхідне поновити представнику законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_1 - адвокату Хайтову П.В. строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк представнику законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_1 - адвокату Хайтову П.В. строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2024 року.

Залишити без задоволення апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Хайтова П.В., а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2024 року, якою закрито провадження у справі стосовно ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова вступає в закону силу негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай