Провадження № 3/742/23/25
Єдиний унікальний № 742/6245/24
Постанова
11 лютого 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судових засідань Сороки Ю.О., Шептун В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,
В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився. Відповідно до письмової заяви вказав, що як вбачається з протоколу не залучено двох свідків, хоча виходячи із відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно рух транспортних засобів під час зупинки його автомобіля, що давало можливість працівникам поліції скласти адмінпротокол з дотриманням чинного законодавства. Виходячи з матеріалів справи не доведено факт керування саме ним даним транспортним засобом, що також зазначалося і під час зупинки та складання протоколу. Проте, дані пояснення не взяті до уваги працівниками поліції. Відеозапис, здійснений поліцейськими, не є належним доказом винуватості при ухиленні водія від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП фіксування технісними засобами здійснюється лише при огляді водія. В даному випадку його огляд не проводився, а тому поліцейські при складанні протоколу повинні були керуватися ч.6 ст.266 КУпАП та Інструкцією про сп`яніння і дії щодо ухилення від огляду. Крім того, як вбачається з даних телеграм каналу складання протоколу про адміністративне правопорушення проводилося під час оголошення повітряної тривоги, у зв`язку з чим поліцейські повинні були зупинити проведення будь-яких дій тта продовжити лише після закінчення повітряної тривоги, що не було дотримано.Просив закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи безумовних та безперечних доказів на підтвердження вчинення інкримінованого правопорушення. Просив розгляд справи проводити без його участі.
В судовому засіданні 21 січня 2025 року обставини викладені у протоколі категорично заперечив, вину у порушенні ПДР, не визнав. ОСОБА_1 надав пояснення, що дійсно 12 жовтня 2024 року перебував в стані алкогольного сп`яніння. Проте автомобілем не керував, керувала авто його знайома, яка перелізла на заднє сидіння. Вона боялася вийти з автомобіля, коли складали протокол бо не мала водійських прав.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Згідно ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Зокрема, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.
Згідно п.6 розділу І вказаної Інструкції… огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 від підпису та надання письмових пояснень, відмовився.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу відмовився.
Згідно Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.10.2024, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду в лікарні, відмовився.
Відповідно до рапорта поліцейського Пироцького Д.О. від 12.10.2024, перебуваючи на чергуванні 12.10.2024 близько 02 год. 46 хв. було зупинено автомобіль марки Рено д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході спілкування з водієм у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відео фіксацію. Відносно нього складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Водія відсторонено від керування транспортним засобом.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу.
Зокрема, з переглянутого відео вбачається, що 12 жовтня 2024 року під час комендантської години о 02 год. 46 хв. працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль зупинився неподалік від жінки, яка йшла вулицею. Згодом вона підійшла до автомобіля зі сторони водія. За кермом автомобіля на водійському сидінні перебуває чоловік. При спілкуванні з водієм ОСОБА_1 було встановлено, що водій та жінка (його дружина), посварились. У водія ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів. Тому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці або в лікарні. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Роз`яснено наслідки відмови, а саме складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 та його дружина заперечували щодо керування саме ОСОБА_1 автомобілем. Обидва вказували, що саме дружина керувала даним авто. При цьому про розгляді справи як ОСОБА_1 так і його дружина неодноразово намагалися домовиться з працівниками поліції з приводу не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Дружина вказувала, що «він проїхав 3 метра..». «Я ж тобі казала не їхати..». Відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, стосовно посилань ОСОБА_1 що не керував даним автомобілем і керувала авто його дружина, проте поліцейські проігнорували дані пояснення, суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
При цьому, ОСОБА_1 21 січня 2025 року в судовому засіданні надавав інші пояснення, що автомобілем не керував, керувала авто його знайома, яка перелізла на заднє сидіння. Вона боялася вийти з автомобіля, коли складали протокол бо не мала водійських прав.
Зміст досліджених в судовому засіданні доказів доводить те, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом в розумінні вимог ч.1 ст.130 КУпАП.
Дані докази, досліджені судом під час розгляду справи, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, є належними, допустимими та доводять вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.
Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.
Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
У той же час поліцейські не можуть перевірити стан водія під час руху транспортного засобу, така можливість виникає тільки після зупинки транспортного засобу.
У ОСОБА_1 був відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення кординації рухів, що давало поліцейським законні підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що відеозапис не є доказом вчинення правопорушення, то вони не є слушними, оскільки на зазначеному відео підтверджується перебування за кермом автомобіля в якості водія саме ОСОБА_1 , пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та його відмова.
У силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису, участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання сторони захисту на те, що його огляд на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків, що є порушенням Інструкції, є безпідставним.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у визначеному законом порядку.
Критика ОСОБА_1 дій працівників поліції у даному випадку є безпредметною, з огляду на те, що виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія.
За таких обставин судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.
Інші твердження сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та жодним чином не спростовують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положення ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Оцінені судом докази доводять винуватість правопорушника ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушень вимог п.2.5 ПДР України.
Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У відповідності до ст.317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Зокрема, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.130, 221, 283-285, 294, 321 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Строк позбавлення зазначеного спеціального права обчислювати з дня здачі або вилучення у ОСОБА_1 документа, що посвідчує його право керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно ч.1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Суддя Наталія ФЕТІСОВА