П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Волкова Н.С., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю захисника - адвоката Сененко К.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 494538, 18 серпня 2024 року о 02 годині 36 хвилин по вул. Сухомлинського, с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager ARCЕ 0200» на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту № 2741 позитивний та склав 2,26 %. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі - відмовився. Подія фіксувалася технічними засобами відеозапису, а саме - на бодікамеру працівника поліції DSJ-0021_100046.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сененко К.В. зазначила, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнає та просить не застосовувати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як він є військовослужбовцем військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 жовтня 2023 року та перебуває на посаді водія 2-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону спеціального призначення та для виконання бойових завдань є потреба у наявності посвідчення водія. Відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого військового обов`язку по захисту держави від збройної агресії. ОСОБА_1 у вчиненому щиро розкаюється.

Адвокат Сененко К.В. наголошує, що у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м?якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м?якого стягнення, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Також адвокат Сененко К.В. зазначила, що дії, вчинені ОСОБА_1 , не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено, тож суд вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, п. 2.9 а Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши пояснення захисника та оцінивши докази в їх сукупності, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 494538 від 18.08.2024 року;

- результатом тесту до протоколу серії ААД № 494538 від 18.08.2024 року, зробленого за допомогою приладу «Drager ARCЕ 0200», результат тесту № 2741 склав 2,26 %, засвідчений підписом ОСОБА_1 відповідно до якого з результатом погодився. Подія фіксувалася технічними засобами відеозапису, а саме на бодікамеру працівника поліції DSJ-0021_100046;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, засвідчений підписом ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до «ЧОНД» від 18.08.2024 відповідно до якого огляд не проводився;

- відеозаписом з бодікамери працівника поліції DSJ-0021_100046 від 18.08.2024 року на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив про вживання алкогольних напоїв та не заперечував проти проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager ARCЕ 0200» результат огляду склав 2,26 %;

- відеозаписом з відеореєстратору на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_3 .

- довідкою інспектора СРПП ВПД №1 ЧРУП ГУНП у Черкаській області старшого лейтенанта поліції А.Терещенко від 20.08.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримував;

- витягом з бази ІПНП про отримання водійського посвідчення категорії B,B1 інспектора СРПП ВПД №1 ЧРУП ГУНП у Черкаській області старшого лейтенанта поліції А.Терещенко від 20.08.2024 року.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення оформлені відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

За змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

З огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Що стосується доводів захисника про можливість застосування за аналогією права стягнення нижче від найнижчої межі, то суд зазначає, що аналогія права застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАП наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, такі як інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.

Однак питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП і будь-якої прогалини, на думку суду, не існує, як і підстав застосувати аналогію права. Законодавець окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність, оскільки є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

При вирішанні цього питання законодавець виходив з того, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших і водночас найдієвіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог Правил дорожнього руху є запровадження системи ефективного покарання.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, навіть виконання ним обов`язків військової служби із забезпеченням оборони України, захистом її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Суд враховує позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, однак такі не можуть слугувати підставою для зміни покарання з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій 2-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону спеціального призначення, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та призначення стягнення нижче від найнижчої межі, та вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Згідно із п. 12 ст.5Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності у справі не пов`язаній з виконанням обов`язків військової служби, а відтак не підлягає звільненню від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (реквізити для сплати штрафу отримувач коштів ГУК у Черк.обл./Черкаська обл/21081300; код отримувача за ; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок отримувача UА0023001; код класифікації доходів бюджету 21081300, найменування ККДБ адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (реквізити для сплати судового збору отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 (судовий збір).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, ОСОБА_1 , що у разі ненадання доказів сплати, постанова буде направлена для примусового виконання.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до правопорушника може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Черкаський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н. С. Волкова