Справа № 515/1846/24
Провадження № 3/515/14/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацевлаштованого,

за ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

24 листопада 2024 року о 22 годині 23 хвилини в по вул. Миру в с. Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4, п.8.9 б) Правил дорожнього руху та допустив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а саме: невиконання вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Крім того, 24 листопада 2024 року о 22 годині 23 хвилини в по вул. Миру в с.Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області водій ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності постановою Саратського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року за вчинення 15 грудня 2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, керував автомобілем марки «Mercedes» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року.

За вказаними діями на ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, які постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 грудня 2024 року об`єднані в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судового виклику на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення: вул. Миру, буд. 15, с. Трапівка, Білгород-Дністровський район, Одеська область та до електронного кабінету. Крім того, ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення, опубліковані на сайті суду на порталі Судова влада України.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, був обізнаний про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За такого, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративні правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність особи за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція ст. 130 КУпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Саме невиконання правопорушником п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є предметом судової перевірки.

Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 Розділу І зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 Розділу І зазначеної Інструкції визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 7 Розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Доказами винуватості правопорушника слугують дані протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 576737 та ААД № 576736 від 24 листопада 2024 року, від підпису яких ОСОБА_1 відмовився, заперечень стосовно викладених обставин не зазначив;

рапорт інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області А.Дерена від 25 листопада 2024 року про те, що під час патрулювання 24 листопада 2024 року о 22 годині 21 хвилині був помічений автомобіль марки «Mercedes» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який з незрозумілих причин виїжджав на смугу зустрічного руху, а потім повертався у свою смугу руху, тобто віляв з права на ліво. Було вирішено зупинити автомобіль за допомогою за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. Водій, побачивши поліцейський автомобіль, пришвидшив рух та почав тікати; почали переслідування. Транспортний засіб зупинився на польовій дорозі с.Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області. Поліцейський ОСОБА_2 , підбігши до вказаного авта, відчинив двері та побачив, що водій перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, намагався заглушити автомобіль та витягти ключі з замка запалювання, однак водій вирішив продовжити тікати, через що поліцейський випав з автомобіля. Було продовжено переслідування по польовій дорозі, яка завела під навіс, де зупинився автомобіль марки «Mercedes» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під коруванням ОСОБА_3 . На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі водій відмовився; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я;

постанова Саратського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, на підтвердження повторності вчинення правопорушення;

відеофайл, збережений на СД диск, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі; відеофайл, збережений на СД диск, на якому зафіксовано невиконання ОСОБА_1 вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольорів, та його переслідування.

Наведені докази у своїй сукупності є достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні міри адміністративного стягнення, враховую на характер правопорушень, обставини справи щодо місця, часу правопорушень, і їх наслідків, ступінь вини правопорушника. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлено.

З метою виховання правопорушника, на запобігання вчиненню нових правопорушень, як ним самим, так і іншими особами, вважаю за необхідне застосувати щодо ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

При призначені остаточного стягнення особі, яка вчинила правопорушення, суд враховує, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, ігноруючи той факт, що він був позбавлений права керування транспортними засобами, та був обізнаним про протиправність своїх дій.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 2 ст. 30 КУпАП встановлено максимальну межу при застосуванні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у виді 10 років.

Згідно з ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Тобто, особі за «сукупністю» може бути призначено стягнення, яке фактично перевищує межі санкції ст. 130 КУпАП та, відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП, перевищує граничний розмір покарання, передбачений у Загальній частині вказаного Кодексу.

Так, у частині другій статті 30 КУпАП визначаються строки накладення вказаного адміністративного стягнення: до трьох років - за грубе або повторне порушення громадянином порядку користування правом керування транспортним засобом; до десяти років - за систематичне порушення громадянином порядку користування правом керування транспортним засобом.

В частині третій статті 30 КУпАП закріплено порядок застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за наявності таких умов: а) особа була позбавлена права керування транспортним засобом; б) до закінчення строку дії такого стягнення вчинила нове адміністративне правопорушення; в) за таке правопорушення застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Тобто частиною третьою статті 30 КУпАП передбачено таке правило застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом: (1) застосовується стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за вчинення нового адміністративного правопорушення; (2) до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення, призначеного за вчинення попередніх адміністративних правопорушень; (3) загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Вказана норма стосується виключно адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, та не поширюється на випадки застосування до особи інших видів стягнень, що передбачені у санкції статті 130 КУпАП, зокрема, арешту.

Крім того, ККС ВС вказав, що враховуючи системні зв`язки між положеннями частин другої та третьої статті 30 КУпАП, можливо зробити висновок, що законодавство України не забороняє суду визначати загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, виходячи за межі строку цього стягнення, передбаченого у частині другій цієї статті.

При цьому, ККС ВС зауважив, що розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, у тому числі під час застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, загальний розмір якого визначено у частинах другій та третій статті 30 КУпАП.

Цього ж підходу щодо застосування норм ст. 30 КУпАП виходячи зі змісту постанови від 02.12.2021 у справі №755/12344/21 притримується і КАС.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 постановою Саратського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року, яка набрала законної сили 01 квітня 2024 року, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яке він фактично не відбув та вчинив нове адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, вважає за необхідне до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного за вчинення нового адміністративного правопорушення, приєднати невідбуте стягнення, накладене на ОСОБА_3 постановою Саратського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року, яка набрала законної сили 01 квітня 2024 року.

Зазначена поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вказує на її стійку протиправну направленість.

Оскільки до закінчення строку покарання призначеного постановою суду у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 вчинив нове правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 3 роки, призначеному за ч.2 ст.130 КУпАП, слід приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за попередньою постановою, яка станом на 08 січня 2024 року становить 2 місяці 24 дні.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування додаткового стягнення, передбаченого санкцією закону про адміністративну відповідальність, у виді оплатного вилучення керованого транспортного засобу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

В абзаці четвертому пункту 28 Постанови № 14 ВСУ роз`яснив, що оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність частиною шостою статті 121, частинами другою та третьою статті 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Слід зазначити, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Mercedes» з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали не містять доказів належності ОСОБА_1 керованого ним автомобілю на праві власності, суд вважає, що правові підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу відсутні.

За такого, з урахуванням ч.3 ст.30 КУпАП, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки 1 місяць 19 днів та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 30, 36, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення:

за ч.2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу;

за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн (сто п`ятдесят три грн. 00к.)

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою суду, враховуючи невідбуте стягнення, накладене на ОСОБА_1 постановою Саратського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року, остаточно накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки 1 місяць 19 днів та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Адміністративний штраф стягнути за наступними реквізитами: Одеська область, отримувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку:UA0015001, код КДБ: 21081300.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 к.) за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA9026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Луцюк В.О.