Номер провадження: 33/813/454/25
Номер справи місцевого суду: 504/3512/24
Головуючий у 1-й інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2024 року

встановив:

Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2024 року о 10:30 год, за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Кошари, вул. Я.Пишного, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд Транзіт» держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6810ARBL 0872 та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бк 000141.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги відеозапис, долучений до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом, оскільки не є безперервним, перед здійсненням відеофіксації поліцейський не повідомив апелянта про те, що ним буде здійснюватися відеофіксація події. Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, що за допомогою якого спеціального технічного засобу (алкотестеру) мав би проводитися огляд на стан алкогольного сп`яніння. Як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і матеріалах справи відсутні дані за допомогою якого технічного засобу водієві пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, сертифікати та свідоцтво на цей прилад відсутні. Під час складення правоохоронцями адміністративних матеріалів апелянту не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та за результатами складення адміністративних матеріалів йому не було вручено копію примірника акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, складеного правоохоронцями. Суд першої інстанції залишив поза увагою пояснення свідка

ОСОБА_2 , яка перебуваючи під присягою надала в судовому засіданні пояснення про те, що саме вона, а не апелянт, керувала транспортним засобом до моменту його зупинки, тоді як він був пасажиром. На думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у допиті свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які під час зупинки автомобіля також знаходилися в салоні транспортного засобу та двічі з`являлися до суду з метою надання свідчень, їх письмові пояснення суд також не прийняв до уваги, натомість врахував лише пояснення, надані правоохоронцями. Також апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки відеозапис не містить факту його ознайомлення з процесуальними документами, які додані до протоколу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив допустити до участі у справі в якості його представника у цій справі ОСОБА_5 , на підтвердження повноважень останнього долучив суду копію нотаріально посвідченої довіреності.

У задоволенні зазначеного клопотання ОСОБА_1 апеляційним судом відмовлено з огляду на таке.

Згідно із ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Положеннями ч.1 ст. 271 КУпАП регламентовано, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Отже представництво інтересів фізичної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності може здійснюватися лише (виключно) адвокатом, тобто особою, яка здійснює адвокатську діяльність на підставі та у порядку, визначеному Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Матеріали справи не містять та апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 є адвокатом, тобто він не має права на представництво та захист інтересів іншої особи у суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 , як фахівець у галузі права має право на надання правової допомоги, апелянтом також не надано, а відтак відсутні підстави для залучення ОСОБА_5 до участі у цій справі та допуск в якості представника ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Також просив змінити постанову суду в частині накладеного стягнення, обмежившись штрафом, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вислухавши ОСОБА_1 за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється та обставина, що на вимогу поліцейського він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спання, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», так і в спеціалізованому закладі охорони здоров`я, а також те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на медичний огляд, актом огляду на стан сп`яніння, рапортом поліцейського, його письмовими поясненнями та поясненнями ОСОБА_2 , свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а також відеозаписом, долученим правоохоронцями до матеріалів справи. При цьому суд навів мотиви з яких відхилив пояснення ОСОБА_2 , надані нею у судовому засіданні під час розгляду справи.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (ст. 256 КУпАП).

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №479263 від 08 серпня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «08 серпня 2024 року о 10:30 год в Одеській області, Одеському районі, с. Кошари, вул. Я. Пишного,1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest «Drager» 6810 ARBL 0872 та в медичному закладі відмовився, зафіксовано на БК 000141, чим порушив вимоги п.2.5, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Вказаний вище протокол ОСОБА_1 підписав, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та зазначив у його змісті такі особисті пояснення: «вину визнаю більше не повториться».

Також з протоколу убачається, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, попередньо складено адміністративну постанову серії ББА №906320.

До протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями долучено: пояснення, акт огляду, направлення, смс-заява, відеоазпис БК000141, копії документів, матеріали справи.

Аргументи апелянта щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП з підстав, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд відхиляє, оскільки відсутність відеофіксації ознайомлення особи з матеріалами, складеними правоохоронцями відносно неї, зокрема протоколу, не свідчить про його невідповідність вимогам вказаної норми закону.

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що під час з`ясування обставин справи, відповідаючи на запитання поліцейських, ОСОБА_1 підтвердив, що саме він керував транспортним засобом, та надав поліцейським свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (10:32:01 час вказаний на відеозаписі). Також правоохоронцями повідомлено, що під час керування автомобілем, ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки, що і стало підставою для зупинки автомобіля, у зв`язку з чим відносно нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст. 121 КУпАП. Поліцейськими повідомлено водія також і про те, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 відмовився (10:32:38 час вказаний на відеозаписі). Від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 також відмовився (10:32:51 час вказаний на відеозаписі). Крім цього, ОСОБА_1 підтвердив, що напередодні вживав алкоголь, а саме пиво (10:33:13 час вказаний на відеозаписі). За допомогою відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 продемонстрував правоохоронцям пальці рук, які мали ознаки тремтіння. На повторну вимогу поліцейського від проходження огляду у зазначені вище способи відмовився (10:33:31 час вказаний на відеозаписі). Після чого поліцейським повідомлено, що стосовно водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, також з`ясовано питання щодо можливості передачі керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 повідомив, що є особа, якій можна передати управління автомобілем, яка має посвідчення водія та не вживала алкоголь.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо аргументів апелянта про відсутність доказів у справі, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, апеляційний суд зауважує про таке.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено особою і вона винна у скоєнні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Апеляційний суд зауважує, що такі обставини, як: пред`явлення ОСОБА_1 правоохоронцям документів на автомобіль, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання ним факту керування вказаним вище автомобілем на місці зупинки, не повідомлення правоохоронців про іншу персоніфіковану особу, яка здійснювала керування цим автомобілем до моменту його зупинки, не надання апелянтом доказів щодо скасування постанов, складених відносно нього, як водія транспортного засобу, поліцейськими про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №278218 за ч.5 ст. 121 КУпАП, серії ББА №906320 за ч.1 ст. 126 КУпАП, вагомо свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у час та місці, що зафіксовано поліцейськими у протоколі про адміністративне правопорушення.

Версія апелянта про те, що за обставин зафіксованих у вказаному вище протоколі автомобілем керувала саме ОСОБА_2 , а він був лише пасажиром цього транспортного засобу, підставно відхилена судом за результатами належного та повного дослідження всіх обставин справи та наданих правоохоронцями доказів. Судом враховано пояснення

ОСОБА_2 , надані нею в судовому засіданні, яким суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, надав критичну оцінку, враховуючи надані нею письмові пояснення про те, що вона взяла на себе зобов`язання перепакувати транспортним засіб «Ford Transit» р.н. НОМЕР_1 , тобто автомобіль яким керував ОСОБА_1 до моменту його зупинки поліцейськими (а.с. 6).

Аргументи апелянта про те, що він не керував вказаним вище транспортним засобом спростовуються доказами, долученими до матеріалів справи, яким суд дав належну правову оцінку, які апелянтом не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у допиті свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , апеляційний суд відхиляє, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували знаходження цих осіб на місці події.

Щодо посилань апелянта про недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимального обсягу відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, засоби відеозапису правоохоронцями використовувалися, починаючи з часу встановлення особи водія, виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, висловлення на його адресу вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та фіксування факту відмови водія від виконання обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, що спростовує твердження апелянта про недопустимість відеозапису, як джерела доказу.

Не повідомлення правоохоронцями особу про те, що ними використовуються засоби відеофіксації, не утворює правових наслідків у вигляді недопустимості цього джерела доказів, в результаті використання таких засобів відеозапису.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, за допомогою якого технічного засобу водієві пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки ця обставина не має правового (юридичного) значення, зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Твердження апелянта про те, що йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко