Дата документу Справа № 331/5767/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/181/25Головуючий у 1-й інстанції Кольц Д.М.
Єдиний унікальний №331/5767/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника Шлецера А.А., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шлецера Андрія Андрійовича на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді районного суду Ворошила І.Ф. визнано винуватим в тому, що він 13.09.2024 року о 14 год. 27 хв. по вул.Запорізькій, 1-Б у м.Запоріжжі, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ DAEWOO» (д.н.з. НОМЕР_1 ) під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не врахував дорожню обстановку, перед поворотом праворуч у напрямку майданчика для паркування не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI I30» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який у свою чергу допустив наїзд на бордюр. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винуватим за ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувану постанову винесено у результаті поверхневого та формального судового розгляду. Водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі в межах своєї смуги руху, вимог ПДР не порушував. Судом не було враховано зміст наданого стороною захисту відеозапису. Зі вказаного відео вбачається рух автомобіля білого кольору, який явно не стояв під час ввімкнення червоного сигналу світлофору, а з метою випередження автомобіля «ЗАЗ DAEWOO» зеленого кольору їхав по «четвертій смузі», якої не існує за правилами розмітки. При цьому водієм автомобіля білого кольору було допущено перевищення дозволеної швидкості руху.

Відтак на переконання апелянта винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення не доведено.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Шлецера А.А., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; потерпілого ОСОБА_2 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції в порушення вищезазначених вимог не вжито належних достатніх заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення характеризується діями, спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху вимог ПДР, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що передбачене ст.124 КУпАП адміністративне правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом.

За особливістю конструкції склад адміністративного правопорушення за вказаною статтею є бланкетно-описовим. Перша частина конструкції відсилає суб`єкта правозастосування до Правил дорожнього руху, друга частина містить опис наслідків порушення вказаних вимог з конкретизацією їх видів.

Відтак, для кваліфікації дій особи за вказаною статтею КУпАП необхідно встановити факт вчинення протиправного діяння, спричинення шкоди, а також причинного зв`язку між ними.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується порушення наступних вимог ПДР:

- п.2.3 «б» ПДР, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.10.1 ПДР, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.10.4 ПДР, згідно з яким перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 висловлено позиції щодо обставин події ДТП, які є аналогічними до наданих ними пояснень в суді першої інстанції, їх зміст детально викладено в оскаржуваному судовому рішенні.

Порівнюючи вищевикладені обставини із даними схеми ДТП, апеляційний суд встановив, що місце безпосереднього зіткнення транспортних засобів «ЗАЗ DAEWOO» та «HYUNDAI I30» перебуває в одній смузі руху, в якій дані автомобілі рухались у попутному напрямку (а.п.4, позначення на схемі під №3). Апеляційний суд відзначає, що на відеозаписові автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_2 , наближаючись іззаду до автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , намагається випередити його з правої сторони в тій самій крайній правій для обох водіїв смузі.

Згідно з п. 1.10 ПДР випередження - це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі.

Відтак випередження одного транспортного засобу іншим в одній з ним смузі руху ПДР з метою забезпечення безпеки учасникам дорожнього руху заборонено.

В порушення даного положення ПДР ОСОБА_2 , розпочавши випередження транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 в одній з ним смузі руху справа, тим самим створив аварійну ситуацію пов`язаною з недотриманням потерпілим безпечного бокового інтервалу між даними транспортними засобами.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відтак водій ОСОБА_1 , рухаючись в межах своєї крайньої правої смуги руху, вправі був розраховувати, що інші транспортні засоби не вправі робити його випередження справа в межах даної смуги руху. Отже, водій ОСОБА_1 здійснював намір здійснити поворот праворуч обґрунтовано при цьому розраховуючи про відсутність будь-якої перешкоди для інших учасників дорожнього руху справа, оскільки решта автомобілів поруч мали рухатись виключно або в даній смузі прямо позаду, або в інших смугах руху ліворуч.

Більш того, апеляційний суд звертає свою увагу на те, що дана смуга руху із зовнішнього правого боку обмежена бордюром. У свою чергу місце зіткнення між бордюром та транспортним засобом «HYUNDAI I30» також розташоване у зазначеній смузі руху (а.п.4, позначення на схемі під №4).

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом детально досліджено долучені захисником до матеріалів справи відеозаписи, змістом яких з різних ракурсів зафіксовано момент проїзду перехрестя транспортними засобами «ЗАЗ DAEWOO» та «HYUNDAI I30», під керуванням водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідно, та момент їх зіткнення.

Зокрема, на відеозаписах чітко відображено, що обидва автомобілі здійснювали рух у попутному напрямку в межах однієї смуги руху, де попереду рухався автомобіль «ЗАЗ DAEWOO» під керуванням водія ОСОБА_1 , який мав намір здійснити поворот праворуч для заїзду на паркувальний майданчик ТЦ «Сity Mall». Позаду нього справа в цій же смузі рухався автомобіль «HYUNDAI I30» під керуванням водія ОСОБА_2 .

При цьому встановлено, що вказана смуга руху перед перехрестям вул.Запорізької і Прибережної магістралі, яке перетинали обидва водії, дійсно є достатньо широкою для руху одного автомобілю, проте апеляційний суд акцентує увагу на тому, що одразу за перехрестям ширина крайньої правої смуги має значне звуження з правого боку.

Через це з відеозапису об`єктивно вбачається, що моменту зіткнення даних автомобілів передував наїзд транспортного засобу «HYUNDAI I30» під керуванням водія ОСОБА_2 на бордюр справа.

Такий висновок додатково підтверджується наданими в суді першої інстанції поясненнями як водія ОСОБА_1 , так і водія ОСОБА_2 , а також узгоджується із вказаною вище локалізацією і послідовністю двох місць зіткнень.

Після зазначеного зіткнення з бордюрним каменем транспортного засобу «HYUNDAI I30» під керуванням водія ОСОБА_2 його автомобіль став некерованим, від зіткнення з каменем справа його автомобіль відкинуло вліво на автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 внаслідок чого й відбулось їх зіткнення.

Таким чином, апеляційним розглядом встановлено, що під час події ДТП, що трапилась 13.09.2024 року, спочатку відбулось зіткнення між автомобілем «HYUNDAI I30», під керуванням водія ОСОБА_2 , і бордюром, а потім - зіткнення автомобілів «HYUNDAI I30» та «ЗАЗ DAEWOO», під керуванням водія ОСОБА_1 . Зіткнення обох транспортних засобів відбулось саме внаслідок неконтрольованого руху автомобілю «HYUNDAI I30» після його наїзду на бордюр.

При цьому, на переконання апеляційного суду, автомобіль «ЗАЗ DAEWOO», під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку попереду автомобілю «HYUNDAI I30», під керуванням водія ОСОБА_2 , почав здійснювати дозволений для нього із даної смуги руху маневр повороту праворуч.

За таких обставин, водій автомобіля «HYUNDAI I30» ОСОБА_2 , який рухався позаду транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO», виявивши звуження смуги руху та уникаючи зіткнення з автомобілем «ЗАЗ DAEWOO», проігнорував вимоги щодо дотримання безпечної швидкості руху, бокового інтервалу, врахування дорожньої обстановки.

Вказаними діями водій ОСОБА_2 створив аварійну ситуацію, яка полягає у тому, що транспортним засобом під керуванням останнього, було здійснено наїзд на бордюр, що спричинило неконтрольований рух автомобілю «HYUNDAI I30» з подальшим його зіткненням із автомобілем «ЗАЗ DAEWOO» під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відтак, під час апеляційного розгляду достовірно встановлено, що саме вказані дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинному зв`язку з настанням подій ДТП, автомобіль «HYUNDAI I30» внаслідок неправильних дій ОСОБА_2 опинився в місці, де його не повинно було бути.

Враховуючи викладене, правові підстави для висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення відсутні.

Відтак, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Шлецера Андрія Андрійовича задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар