Провадження № 3/592/38/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич Ольга Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

15.10.2024 року о 19 год. 50 хв. в м. Суми, по вул. Степана Бандери, 40, водій ОСОБА_1 керував т.з. ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510 на місці зупинки категорично відмовився, також відмовився прослідувати до найближчого медичного закладу для освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в цей день не був у рейсі та автобусом не керував. Так, він був у автобусі разом із напарником, вони ремонтували його, нікуди не їхали, автобус стояв, коли раптово забігли всередину поліцейські та незрозуміло що йому почали пояснювати, а потім запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився, так як не був водієм у той час.

Захисник Шевченко Д.С. вказує, що ознак складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не встановлено, так як на відеозаписі з долученого до матеріалів справи диску не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і це логічно, оскільки він взагалі перебував в адміністративній будівлі та займався документальною роботою. Будь-який належний та допустимий доказ керування ОСОБА_1 , транспортним засобом у матеріалах справи відсутній.

Виходячи зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, то наголошує, що ОСОБА_1 у даних відносинах не має правового статусу водія, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Враховуючи відсутність факту керування КТЗ ОСОБА_1 та взагалі руху автомобіля, відсутня об`єктивна сторона юридичного складу зазначеного правопорушення.

Так, патрульний не повідомив ОСОБА_1 про наявність в останнього конкретних ознак сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що він перебуває у стані сп`яніння. Просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, а пояснення поліцейського ОСОБА_2 який є упередженою особою, не брати до уваги, оскільки його пояснення у судовому засіданні не підтверджені ніякими доказами.

Свідок ОСОБА_3 у суді надав аналогічні показання як і ОСОБА_1 , а саме що останній при ньому не керував автобусом.

Не дивлячись на такі пояснення ОСОБА_1 та свідка, який є його знайомим, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП повністю підтверджується зібраними матеріалами справи. Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 15.10.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, направленням на огляд водія (а.с.1-6) Як убачається із відеозапису, який був досліджений у судовому засіданні, біля автовокзалу на дорозі стоїть автобус із включеним двигуном і в ньому на сидінні водія знаходиться ОСОБА_1 , до якого підходять поліцейські і питають про заборонені речі, на що останній відповідає, що нічого немає. В ході спілкування пропонується водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що була отримана відмова, роз`ясненні права та поліцейський пропонує надати пояснення по суті складеного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, зачитавши його фабулу, ні пояснень ні заперечень з боку ОСОБА_1 не поступило.

Крім цього, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці ОСОБА_1 відмовився, як і у медичному закладі, і не говорить, що він не керував автомобілем, а стояв мовчки. (а.с.6)

У відповідності до вимог ст. 245 , ст. 251, ст. 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Підстав не довіряти вищевказаним доказам у суду немає, вони у своїй сукупності узгоджуються між собою.

В той же час доводи ОСОБА_1 , надані у суді, суд розцінює як обраний спосіб захисту, вони не узгоджуються та спростовуються вказаними доказами, наданими УПП в Сумській області та на підтвердження своєї позиції сторона захисту не надала жодних належних доказів, зокрема, що він не керував транспортним засобом 15.10.2024 року о 19 год. 50 хв., так як відеозапис це спростовує, не є логічним, що автобус просто стояв на узбіччі, бо його туди повинен був водій доставити. Також, на підтвердження доводів про те, що в цей день ОСОБА_1 не був на зміні і не виїжджав у рейс, не надано стороною захисту жодного доказу (табелю виїзду тощо), а згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право також подавати докази і заявляти клопотання. Однак ніяких клопотань про витребування доказів не поступило, суд не зміг перевірити версію особи про те, що він в цей день не працював. У даному випадку стверджувати про те, що саме поліцейський повинен був надати доказ не перебування на роботі ОСОБА_1 є недоречним, так як про це ним було сказано під час судового розгляду справи, а не на місці події. До показань свідка ОСОБА_3 суд відноситься критично, так як вони не підтверджуються жодним доказом.

Натомість, як пояснив у суді командир 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Сумській області ст. лейтенант поліції Хоменко П.А., 15.10.2024 року на лінію «102» від колишньої дружини ОСОБА_1 поступило повідомлення про те, що її колишній чоловік прийшов до неї із двома гранатами. Далі, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у рейсі, а тому з метою перевірки вказаної інформації, було прийнято рішення чекати водія біля автовокзалу. Як тільки вони побачили, що під`їжджає автобус, за кермом якого і був ОСОБА_1 , розпочалася відеозйомка, з автобуса вийшов пасажир, а також там був поруч і знайомий водія. Як тільки водій зупинив автобус, до нього підбігли поліцейські, запитали про гранати. Водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, у машині лежала пляшка, але він відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 не заперечував того факту, що дійсно приходив до колишньої дружини із гранатою, їх було вилучено та судом розглянуто справу відносно нього за ч.1 ст.263 КК України.

Тому, підстав не довіряти поясненням поліцейського і не брати їх до уваги, який безпосередньо був на місці, бачив хто керував т.з. та складав відносно ОСОБА_1 протокол, немає, вони відповідають в цілому фактичним обставинам справи та наданим доказам. Судом не встановлено упередженого ставлення даного поліцейського до особи, відносно якої він склав протокол.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності

Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення чи розгляду справи, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян.

З огляду на викладене, проаналізувавши наявні в справі докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 283 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн.60 коп. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Катрич