Справа №751/274/25
Провадження №3/751/402/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП

за участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2024 року о 16 год. 33 хв. в м. Чернігові по вул. Магістратська, 19 водій ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за скоєння правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.130 КУпАП, керував транспортним засобом «FIAT DOBLO PANORAMA» /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим заперечував наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки ознак алкогольного сп`яніння, зазначених в адміністративному протоколі, в нього не було, наголошував на упередженому ставленні працівників поліції. Просив суворо не карати, зобов`язувався в подальшому не допускати порушень вимог ПДР.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 в частині не оспорювання факту керування ним транспортним засобом, яка співвідноситься з поясненнями самого водія на місці зупинки транспортного засобу та підтверджується матеріалами відеофіксації, суд вважає доведеним факт керування транспортним засобом «FIAT DOBLO PANORAMA» /д.н.з. НОМЕР_1 / саме ОСОБА_1 .

Проаналізувавши обставини відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суд приходить до наступного висновку.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП, що тягне за собою адміністративну відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час розгляду справи матеріалів, а саме: протоколом від 25.12.2024 року про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 204936 та відеозаписам до нього; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.12.2024 року; рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП від 25.12.2024 року; постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП; постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Суд особливо звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

Під час перевірки працівником поліції документів, спілкування з ОСОБА_1 , а також поясненням підстав зупинки, у водія було виявлено чітко виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

У подальшому інспектором поліції було правомірно запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу. Натомість останній відмовився, що підтверджується Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та узгоджується з позицією захисту /а.с.4/.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Отримавши відмову водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу інспектор поліції, з дотриманням положень п.7 Інструкції, підставно запропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, натомість, останній також відмовився.

Тобто, ОСОБА_1 , незважаючи на детальне роз`яснення працівником поліції правових наслідків його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення, усвідомлено та послідовно відмовлявся виконувати вимоги п.2.5 ПДР, що підтверджується долученим до протоколу відеозаписом та не оспорюється стороною захисту.

Суд особливо звертає увагу не те, що мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до п.2.5 ПДР правового значення не мають, оскільки наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали пройти медичний огляд на вимогу працівників поліції перед складанням протоколу, водій не повідомляв.

Тобто, ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість спростувати обґрунтовану підозру працівника поліції щодо наявності в нього реальних ознак алкогольного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або ж у медичному закладі, без жодних переконливих пояснень відмовився від проходження такого огляду, що власне і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд наголошує, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання адміністративного протоколу, під час розгляду справи не встановлено. Таку позицію суд розцінює, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

КУпАП не містить норми, яка б визначала, що слід розуміти під поняттям «повторне вчинення адміністративного правопорушення». В той же час зі змісту ст.35 КУпАП слідує, що під повторним вчиненням адміністративного правопорушення слід розуміти повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 протягом року був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, що дає підстави для кваліфікації його дій за ч. 3 ст.130 КУпАП.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР України, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При визначенні виду стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч.3 ст.130 КУпАП, є найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. Санкцією ч.3 ст.130 КУпАП передбачено конфіскацію транспортного засобу, що обумовлено саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 упродовж року піддавався адміністративним стягненням за порушення, передбачені ст.ст.126,130 КУпАП, а саме: 18.04.2024 р. постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова визнано винним за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, 09.09.2024 р. постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова визнано винним за ч.3 ст.130 КУпАП.

Таким чином, раніше на ОСОБА_1 вже багаторазово накладались стягнення у вигляді штрафу, однак вони не забезпечили виховного впливу, натомість останній продовжив вчиняти аналогічні правопорушення, які за своїм характером відрізняються підвищеною небезпечністю, оскільки можуть призвести в т.ч. і до тяжких наслідків для інших осіб.

Суд особливо звертає увагу на мотиви вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які були ним повідомлені працівникам поліції. Так, будучи обізнаним про обов`язок його як водія виконувати розпорядження поліцейського щодо проходження в установленому порядку медичного огляду, ОСОБА_1 послідовно, відверто та умисно ігнорує виконання вимог п.2.5 ПДР, що свідчить про стійке небажання додержуватись передбачених в Державі законодавчих норм та правил.

Відповідно реєстраційної картки ТЗ, автомобіль «FIAT DOBLO PANORAMA» /д.н.з. НОМЕР_1 / належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину № НАТ709943 від 03.02.2016 р.

З урахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, дані про якого встановлені матеріалами справи, відношення до скоєного адміністративного правопорушення, що полягало у запереченні його вчинення, наявність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті з конфіскацією належного йому транспортного засобу.

Суд наголошує, що застосування конфіскації транспортного засобу обумовлено метою попередження вчинення ОСОБА_2 аналогічних правопорушень у майбутньому, оскільки неодноразово застосовані до нього адміністративні стягнення не забезпечили вихованого впливу та не запобігли вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Положення КУпАП не містять застережень чи умов застосування стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами

При цьому, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 04.09.2023 р. у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи свідоме та умисне порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, а як наслідок і високу вірогідність ДТП в такому випадку, застосування судом стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з попереджувальною метою є обов`язковим.

Суд також звертає увагу, що позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст.253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Суд вважає, що систематичність порушень ОСОБА_1 Правил дорожнього руху свідчить про ухилення останнього від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.23,33,36,40-1, ч.3 ст.130, ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 /п`ятдесят одна тисяча / грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 /десять/ років з конфіскацією транспортного засобу «FIAT DOBLO PANORAMA» /д.н.з. НОМЕР_1 / в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп. судового збору.

Копію матеріалів адміністративної справи та постанови суду направити до Чернігівської окружної прокуратури для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України.

Про прийняте рішення повідомити Новозаводський районний суд міста Чернігова у строки та в порядку, встановленими КПК України.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г. Павлов