Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Лялюги Л.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік,

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 07 жовтня 2024 року, о 02.34 годин по проспекту Соборності, 38А, в місті Луцьк, керував транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями захисник вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що ОСОБА_1 дізнався про постанову лише 12.01.2025. Зазначає на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, наявність права керування транспортним засобом є передумовою належного виконання бойових завдань ОСОБА_1 , позбавлення такого права унеможливить виконання обов`язків військової служби в повному обсязі. Посилається на те, що автомобіль було зупинено безпідставно. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Лялюгу Л.В., яка підтримувала апеляційну скаргу і просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки він пропущений із поважних причин.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 144730 від 07 жовтня 2024 року, де в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» - ОСОБА_1 зазначив, що просить пом`якшити рішення, виїхав пізно у зв`язку з роботою, провину визнав (а.с.1), чеком приладу Drager Alcotest 6810 з якого вбачається, що особою, яку тестують є ОСОБА_1 , результат огляду 0,52‰ (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.4), рапортом працівника поліції (а.с.6), відеозаписом (а.с.7), а також іншими матеріалами справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та наявність права керування транспортним засобом є передумовою належного виконання бойових завдань ОСОБА_1 , як на підставу скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, то такі доводи є безпідставними враховуючи таке.

Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає лише один вид стягнення на водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, Законом України від 16.02.2021 № 1231-ІХ заборонено застосування статей 21 та 22 КУпАП, до правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, передача матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

Пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 вину свою не заперечує, на даний час є військовослужбовцем, однак, враховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував цю заборону, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані стороною захисту обставини не є безумовними підставами для скасування постанови щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у даній справі.

Також, законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено безпідставно, оскільки згідно з рапорту поліцейського вбачається, що транспортний засіб було зупинено під час комендантської години для встановлення причини порушення встановлених годин перебування та пересування вулицями (а.с.6).

Більше того, апеляційний суд зазначає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, вказані доводи апелянта ніяким чином не впливають на висновок про керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та на вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ..

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов