Справа № 307/5294/24
Провадження № 3/307/2416/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., секретар судового засідання Козьма О.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 ,

за вчинені правопорушення, передбачені ч.2 ст. 204-1, ч.2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 023961 від 11 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 11 листопада 2024 року близько 00 год. 30 хв., на напрямку № 256 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 800 метрів до лінії державного кордону, спільно з іншою особою, був виявлений прикордонним нарядом «Група Реагування» та в подальшому затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон. Таким чином, останній своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, а саме здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 023963 від 11 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 11 листопада 2024 року близько 00 год. 30 хв., на напрямку № 256 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 800 метрів до лінії державного кордону, перебуваючи спільно з іншою особою, не виконував неодноразово повторювані законні вимоги прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку для недопущення перетинання державного кордону України. Своїми діями ОСОБА_1 перешкоджав виконанню прикордонним нарядом «Група Реагування» службових обов`язків, передбачених п. 5 ст. 19 (в обов`язки Державної прикордонної служби України входить організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України) та п. 12 ст. 26 (вимагати від фізичних осіб припинення правопорушення і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України) Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 19 червня 2003 року, та вимоги 4.2. ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», а саме здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчинених правопорушеннях не визнав, та просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначив, що ніколи не перебував на території Закарпатської області, оскільки він проживає у м.Дніпро та з міста у той період не виїжджав, та жодних правопорушень він не вчиняв. Окрім цього, повідомив, що у нього є брат, з яким він не спілкується вже тривалий час. Можливо його брат і був в Закарпатській області разом з копією його паспорта, оскільки оригінал його паспорту знаходиться у нього. Про наявність на розгляді у суді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності він дізнався через сповіщення, яке прийшло в додаток «Дія». У цей період його брат телефонував його дружині, бо цікавився ним, проте особисто він з ним не спілкувався. Тоді він, ОСОБА_1 , і зрозумів навіщо брат телефонував. Особисто ОСОБА_2 він не знає, йому тільки відомо, що ОСОБА_2 працював з дружиною його брата.

Захисник-адвокат Химинець М.І. в судовому засіданні 20 січня 2025 року заперечив проти наявності вини ОСОБА_1 та вказані протоколи не відповідають обставинам справи та вимогам закону з таких підстав. Згідно до пояснення ОСОБА_1 даних правопорушень він не вчиняв і не міг вчиняти, оскільки в Закарпатській області ніколи не був і тим більше, ніякий кордон перетинати не збирався. Весь час, протягом 2024 року він знаходився, за місцем свого проживання у м.Дніпро. Кожен день займався особистими справами, завозив і забирав дитину зі школи де вона навчається у м. Дніпро. Ознайомившись з матеріалами справи, на підтвердження його невинуватості та не вчинення ним вказаних правопорушень, вказує те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказана адреса його проживання АДРЕСА_1 , однак така не відповідає дійсності, оскільки він проживає у м.Дніпро по проспекту Івана Мазепи. У графі «Документ, що посвідчує особу» зазначено паспорт громадянина України - НОМЕР_1 від 18 березня 2013 року, виданий Ленінським РВ у м. Дніпро ГУДМС. Однак такого паспорта у нього не має. 09 квітня 2019 року йому видана картка ID № НОМЕР_2 видана ТСЦ № 1216, яка була видана взамін паспорта старого зразка. На фототаблиці долучені до матеріалів справи, жодною з зображених там осіб, він не є. На фото зображені зовсім інші люди, які на нього навіть не схожі. Таким чином, з даного слідує, що якась особа могла використати анкетні дані схожі на його і представилася як ОСОБА_1 , та пред`явила підроблені документи працівникам ДПС. Також у матеріалах справи відсутні документи, підтверджуючі повноваження ОСОБА_3 складати адміністративні протоколи; законність перебування Прикордонного наряду «Група реагування» на чергуванні, а також будь - які документи підтверджуючі існування чи навіть створення так званого Прикордонного наряду «Група реагування». Слід зазначити, що виходячи з цього є сумнів у тому, що протокол склали уповноважені особи та уповноважений орган. Також у матеріалах справ, відсутні будь-які дані про перетин чи навіть спробу перетину кордону ОСОБА_1 та місця його затримання. Також жодної непокори, не те що злісної і не могло бути. До протоколу про адміністративне правопорушення додано аркуш паперу з фото особи чоловічої статі та зазначенням анкетних даних та записів про паспорти ОСОБА_1 і т.д. , у якому не вказано посаду особи, та особу, яка склала це «документ» і не вказано походження інформації про джерело її походження. Також до Протоколу додано фототаблицю виявлення 2-х громадян при спробі перетину кордону, складену 11 листопада 2024 року ОСОБА_3 , у якій не вказано посаду особи, яка склала цю фототаблицю. Вивченням даної фототаблиці та порівняння фото осіб зафіксованих у ній з фото ОСОБА_1 , які він надав, можна ствердно сказати, що жодної особи схожої на нього на фототаблиці не має. Крім того, протокол складений не на ту особу, оскільки ОСОБА_1 11 листопада 2024 знаходився у м.Дніпро. Враховуючи наведене, просить справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ч.2 ст. 185-10 КУпАП, закрити за відсутністю у його діях складу таких правопорушень.

Інспектор відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні 29 січня 2025 року пояснив, що 11 листопада 2024 року він був у складі прикордонного наряду і побачив, що ОСОБА_1 та ще двоє осіб почали обходити блок пост. Під час спроби затримання один із невідомих осіб вдався до втечі і його не знайшли, а інші двоє втекли до заправки «UPG», де і були затримані. Один із затриманих, а саме ОСОБА_2 одразу почав все розповідати та мав при собі всі необхідні речі для втечі. Інший назвався ОСОБА_1 та довгий час нічого не говорив. Він по базі перевірив ім`я та так змогли ідентифікувати особу ОСОБА_1 . Ніхто не знав, що у нього є брат, а по фото вони схожі.

Свідок ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до положення ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 023961 від 11 листопада 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 11 листопада 2024 року близько 00 год. 30 хв., на напрямку № 256 прикордонного знаку на відстані 800 метрів до лінії державного кордону, спільно з іншою особою, був виявлений прикордонним нарядом «Група Реагування» та в подальшому затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду, не зазначено яким чином було встановлено, що саме ОСОБА_1 спільно з іншою особою намагався незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, перетнути державний кордон з України до Румунії.

Водночас, суд зазначає, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому правопорушення не надано.

Також, суд зазначає, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення факт спроби перетинання кордону ОСОБА_1 не зафіксовано, і у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, котрі беззаперечно вказують на те, що було вчинено адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 винний у його вчиненні.

Крім того, суд оцінює критично пояснення інспектора відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 від 11 листопада 2024 року, які долучені до протоколу, оскільки до вказаного протоколу не долучено жодних доказів про спробу незаконного перетину кордону саме ОСОБА_1 .

Згідно довідки Дніпровської гімназії №77 Дніпровської міської ради №131 від 25 грудня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2024 року по 25 грудня 2024 року, щодня разом із сином ОСОБА_4 приходив до школи о 07 год. 45 хв. та забирав його о 15 год. 00 хв.

Також, як вбачається з наданих у судовому засіданні захисником Химинець М.І. документів зокрема копії паспорта № НОМЕР_2 , виданого 09 квітня 2019 року, органом 1216 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такий є дійсним до 09 квітня 2029 року.

Крім того, з протоколів про адміністративне правопорушення, що складено на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що працівники прикордонної служби встановили особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за паспортом громадянина України НОМЕР_1 від 18 вересня 2013 року, виданим Ленінським РВ у м. Дніпро ГУДМС.

При цьому, згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 31 грудня 2024 року вбачається, що паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 18 вересня 2013 року, виданий Ленінським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області недійсний.

Таким чином, у протоколах про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду, не ідентифіковано особу та не зазначено яким чином було встановлено, що особа, відносно якої було складено протоколи про адміністративне правопорушення, є саме ОСОБА_1 .

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів того, що саме 11 листопада 2024 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон в складі групи, відтак всі досліджені судом докази тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.185-10 КупАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 023963 від 11 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , 11 листопада 2024 року близько 00 год. 30 хв., на напрямку № 256 прикордонного знаку на відстані 800 метрів до лінії державного кордону, перебуваючи спільно з іншою особою, не виконував неодноразово повторювані законні вимоги прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку для недопущення перетинання державного кордону України.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що на підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано лише протокол про адміністративне затримання від 11 листопада 2024 року, письмові пояснення інспектора відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 від 11 листопада 2024 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні фото чи відеофіксації факту вчинення правопорушення чи інші беззаперечні докази, які б вказували на саме злісну непокору ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження, по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1 та ч.2 ст. 185-10 КУпАП, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядкуст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ч.2 ст. 185-10 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови суду складено 11 лютого 2025 року.

Суддя М.Д.Стецюк