ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1017/24 Головуючий суддя І інстанції Чайка І. В.
Провадження № 33/818/336/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши заяву про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 34000 ( тридцять чотири тисячі ) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три ) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 03.01.2025 року, у цій справі №641/1017/24 (апеляційне провадження №33/818/336/25) визначено склад суду: головуючий суддя Шабельніков С.К.

12.02.2025 року під час судового розгляду стороною захисту було фактично висловлено недовіру судді Шабельнікову С.К. у зв`язку з тим, що 02.08.2024 року він розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, залишивши постанову суду першої інстанції без змін. Постанова Комінтернівського районного суду від 24.04.2025 року набрала законної сили.

При розгляді цього клопотання необхідно керуватися практикою ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Ветшайн проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини вказав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Поряд з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної прави, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

У той же час, відповідно до «Бангалорських принципів поведінки суддів», об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Крім того, згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі "Лауко проти Словатчини" будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

За таких обставин суддя Шабельніков С.К. дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід, оскільки ухвалене ним рішення від 02.08.2024 року, яким фактично ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є пов`язаним із справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Більш того, в судовому засіданні було встановлено, що обставини обох подій за участі ОСОБА_1 відбувались у той же день та час. А тому, будь-якому сторонньому спостерігачу вочевидь стає зрозуміло, що суддя Шабельніков С.К. має сформовану думку щодо обставин цієї справи, оскільки вже надавав їм оцінку.

Враховуючи наведене, а також керуючись Бангалорськими принципами поведінки суддів, оскільки у будь-якого стороннього спостерігача може виникнути сумнів щодо неупередженості, дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід, який підлягає задоволенню.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України, «Мироненко проти України», «Фельдман проти України», характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідні принципи практики Європейського суду з прав людини щодо вимоги про безсторонність, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, наведені в рішенні у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, п.п. 51-57, від 20.09.2016 року.

Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

У Конституції України закріплені основні засади судочинства, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, суд повинен бути справедливим та неупередженим.

Зазначені принципи також закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

За таких обставин, з метою недопущення будь-яких сумнівів в неупередженості, судді слід утриматися від участі у розгляді цієї справи, у зв`язку з чим заявляю самовідвід.

Отже, вважаю, що наслідки розгляду апеляційної скарги Крайньої С.А. на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року сформували думку судді Шабельнікова С.К. у цій справі, щодо події ДТП, її причин та наслідків.

Тобто, зазначені вище справи безпосередньо пов`язані між собою, що, поза розумним сумнівом, виключає можливість розгляду цих справ одним і тим самим суддею, внаслідок чого заявлений самовідвід підлягає задоволенню, що обумовлює передачу матеріалів справи № 641/1017/24 (апеляційне провадження №33/818/336/25) керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», -

УХВАЛИЛА:

Самовідвід судді Шабельнікова С.К. задовольнити.

Справу 641/1017/24 (апеляційне провадження № 11сс/818/336/25) передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до вимог п.2.3.1 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду».

Постанова оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду С.К. Шабельніков