Справа 556/79/25
Номер провадження 3/556/261/2025
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 рокуСуддя Володимирецького районного суду Рівненської області Котик Л.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює, -

За ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 03.01.2025 року серії ЕПР 1 №211548, ОСОБА_1 02.01.2025 року, о 23:53 год. в с. Собіщиці по вулиці Центральній, керував транспортним засобом мотоциклом марки «LIFAN LF 175-2Е», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення мови). Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту Драгер 6820 та в закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 02.01.2025 року, о 23:53 год. в с. Собіщиці по вулиці Центральній, мотоциклом марки «LIFAN LF 175-2Е» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не керував. На відеозапису зображений не він, а інший чоловік, який, представився його анкетними даними. Це стверджується і ксерокопією паспорта ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали, які надіслані до суду, переглянувши оптичний диск, який долучений до справи, суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням, згідно ч.1 ст.130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.

При цьому, долучені до Протоколу записи з на DVD диску не містять фіксації скоєння саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в тому числі не зафіксовано керування останнім будь яким транспортним засобом 02.01.2025 року, окрім того, вбачається, що працівниками поліції зупинений громадянин, який назвався ОСОБА_1 , і саме він відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (а не ОСОБА_1 ).

Згідно зі ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються Протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v the United Kingdom), п.161, Series Aзаява №25).

У статті 62 Конституції України зазначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до пункту 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 " Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Протокол про адміністративне правопорушення від 03.01.2025 року серії ЕПР 1 №211548, складений відносно ОСОБА_1 не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до п.5 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії 03.01.2025 року серії ЕПР 1 №211548 та матеріали додані до нього, аналізуючи відео з нагрудних камер працівників поліції, які додані працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення та з яких не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «LIFAN LF 175-2Е», державний номерний знак НОМЕР_1 , суд вважає, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Згідно відео з бодікамер, працівниками поліції був зупинений громадянин, який назвався ОСОБА_1 і це зовсім інша особа.

Як вбачається з відеозапису та ксерокопії паспорта ОСОБА_1 зображені дві різні особи.

Отже ОСОБА_1 будь якого адміністративного правопорушення 02.01.2025року о 23:53 год. в с. Собіщиці по вулиці Центральній не вчиняв, правопорушення стосується зовсім іншого порушника.

З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку про те, що даний диск є неналежним доказом.

Будь яких належних та допустимих доказів, які б спростовували ці твердження, суду не надано і про їх наявність невідомо.

Як зазначено в Постанові Касаційного адміністративного Суду Верховного суду від 18.07.2019 р., справа №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний дотримуватись презумпцій невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі Тейшейра де Кастор проти Португалії від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі Шабельник проти України від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах Гурепка проти України (N2) від 08 квітня 2010 року, Лучанінов проти України від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Враховуючи встановлені обставини, суд позбавлений можливості зробити беззаперечний висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, оскільки достовірно доказів того, що він керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту Драгер 6820 та проведення такого огляду в медичному закладі - не надано.

Грубі порушення допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, фіксації події, фрагменти якої відображені на диску із відео файлом, не дають уявлення про загальну картину обставин справи від початку до моменту складання протоколу, стосуються зовсім іншої особи. Отже, інформація, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, та розбіжності з відеозаписом події тягне за собою як результат недопустимості основного доказу - протоколу про адміністративне правопорушення та решти доказів.

До числа доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення, відносяться пояснення особи, яка вчинила правопорушення, пояснення потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів, протоколи про вилучення речей і документів, інших документи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, всі докази, які долучені поліцейськими до даної справи, не мають відношення до дійсної особи ОСОБА_1 , отже є недопустимими доказами вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищевикладене надає підстави дійти висновку, що поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області не забезпечив відповідного доказового матеріалу у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, склавши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №211548, завідомо невинувату особу - ОСОБА_1 .

Таким чином, результат дослідження та оцінки доказів надає обґрунтовані підстави дійти висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за участю ОСОБА_1 , а тому, зважаючи на вимоги ст. 62 Конституції України, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 245, 247, 251, 280, 294 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: