Справа № 932/148/25
Провадження № 3/932/23/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 400804 від 18.12.2024 у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , 18.12.2024 об 11:00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражалася нецензурною лайкою в його адресу, чим викликала занепокоєння за його здоров`я, та вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судові засідання призначені на 09.01.2025, 05.02.2025 та 14.02.2025.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч.1 ст. 173-2 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду письмові пояснення та просила закрити справу у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Тож, об`єктивною стороною цього правопорушення є певні дії, які тягнуть за собою реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Запобігання домашньому насильству- це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

У той час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Згідно із частинами 2 та 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Психологічне насильство- це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Домашнє насильство характеризується за ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 400804 від 18.12.2024; письмову заяву та письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , наданих в день складання протоколу; письмові пояснень ОСОБА_1 ; рапорт працівників поліції та клопотання ОСОБА_1 від 12.02.2025 про закриття провадження у справі. Так згідно з протоколом потерпілому діями ОСОБА_1 не заподіяно будь- якої шкоди, про що прямо зазначено в протоколі.

Згідно зі статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі статті 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування досліджених доказів, суд дійшов висновку, що події які мали місце 18.12.2024 носили характер побутової сварки та не містили у собі ознак психологічного домашнього насильства.

Враховуючи наведені норми процесуального законодавства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 173-2, 247 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 172-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.С. Потоцька