Справа № 472/1127/24
Провадження №3/472/14/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року селище Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Чорної О.В.,

захисника - адвоката Губської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у с-щі Веселинове Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 29.09.2024 року о 22.20 годині в с. Широколанівка Миколаївського району Миколаївської області по вул. Центральна, 93-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який визначено шляхом огляду під відеозапис, у встановленому законодавством порядку, зі згоди водія на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 68200370 (результат огляду показав 2,07 проміле алкоголю), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав, суду пояснив, він 29.09.2024 року приблизно о 19.00 годині разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 поїхали до її батьків, де він з її батьком випив 0,5 л. горілки, але 29.09.2024 року він не керував транспортним засобом, сидів на пасажирському сидінні, а автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 . Коли до них підійшли працівники поліції після зупинки транспортного засобу, то він їм повідомив, що керував автомобілем він, а не його дружина ОСОБА_2 , оскільки його дружина не має посвідчення водія та він не хотів, щоб її притягнули за це до відповідальності. З результатом тесту згодний, однак вказує, що він не керував транспортним засобом, а керувала його дружина.

В судовому засіданні захисник - адвокат Губська Ю.О., з урахуванням письмового клопотання про закриття провадження у справі, просила суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема посилаючись на наступне. Захисник вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а на відеозаписі зафіксовано лише факт перебування ОСОБА_1 з працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, проте, що даним транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 не доведено. Крім того, посилається на неналежність на недопустимість відеозапису, оскільки на ньому відсутні дата та час фіксації події, ведення фіксації проводилось на особистий мобільний телефон поліцейського, що суперечить чинному законодавству, а також вказаний відеозапис не зазначений в додатках до протоколу про адміністративне правопорушення.

Допитана в судовому засіданні як свідок дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 суду пояснила, що 29.09.2024 року вона з чоловіком ОСОБА_1 поїхали до її батьків, де її чоловік з її батьком випили 0,5 л. горілки, після чого вони зібрались їхати додому. Оскільки її чоловік ОСОБА_1 в той вечір вживав алкогольні напої, а тому транспортним засобом керувала вона. Однак, коли їх почали зупиняти поліцейські, то вони злякалися, що її можуть притягнути до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без права на керування, оскільки вона посвідчення водія не отримувала, а тому її чоловік сказав працівникам поліції, що керував автомобілем саме він після зупиники транспортного засобу поліцейськими.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 818045 від 29.09.2024 року (а.с. 1), відповідно до якого 29.09.2024 року о 22.20 годині в с. Широколанівка Миколаївського району Миколаївської області по вул. Центральна, 93-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який визначено шляхом огляду під відеозапис, у встановленому законодавством порядку, зі згоди водія на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 68200370 (результат огляду показав 2,07 проміле алкоголю), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.09.2024 року (а.с. 2), відповідно до яких 29.09.2024 року ввечері він відпочивав та випипв дві пляшки пива, після чого з дружиною сів в свій автомобіль та почав керувати ним, після чого він був зупинений працівниками поліції і пройшов огляд на стан сп`яніння, результат якого показав 2,07 проміле алкоголю. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "драгер 0370" (тест № 384, результат 2,07 проміле алкоголю), з результатом тесту ОСОБА_1 погодився;

- результатом тестування за допомогою газоаналізатора драгер № 384 від 29.09.2024 року (а.с. 6), відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння і в нього виявлено 2,07 проміле алкоголю;

- DVD-R диском з відеофіксацією правопорушення (а.с. 7), на якому чітко відображено, що ОСОБА_1 не заперечує, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та проходить огляд за допомогою технічного приладу драгеру, результат якого показав 2,07 проміле алкоголю, з чим він погоджується. Будь-яких висловлювань ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а його дружина, на відеозаписі не зафіксовано. Навпаки, останні з усім погоджувались на відеозаписі.

Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_1 29.09.2024 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності його посилання на неналежність доказу відеозапису, оскільки, хоча відеозапис дійсно не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, але він містить достовірні дані про дії водія та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Більш того, інформація, що міститься на відеозапису, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на відеозаписі чітко відображено, що ОСОБА_1 не заперечує, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та проходить огляд за допомогою технічного приладу драгеру, результат якого показав 2,07 проміле алкоголю, з чим він погоджується, будь-яких зауважень ні він, ні його дружина не висловлювали.

Більш того, з досліджених судом доказів, вбачається, що сам ОСОБА_1 під час зупинки та проходження огляду на стан сп`яніння не спростовував тієї обставини, що у вказаний в протоколі день та час саме він керував транспортним засобом.

До того ж, відеозапис, який приєднаний до матеріалів справи, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Посилання захисника на те, що відеозапис зроблено на мобільний телефон, а тому такий відеозапис не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи положення ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", це не є тією обставиною, яка унеможливлює використання такої зйомки як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.

До того ж, слід зазначити, що нормами КУпАП не заборонено використання даних любого приладу, який має функцію фотозйомки чи відеозапису, а доказом у розумінні ст.251 КУпАП є саме покази таких приладів.

Незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції того, що до протоколу додається відеозапис не впливає на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 . На дослідженому відеозаписі в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із ОСОБА_1 з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд приймає даний відеозапис як належний доказ по даній справі.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що ст.266 КУпАП в частині відсторонення водія від керування транспортним засобом не містить вимоги щодо долучення до матеріалів справи будь-яких даних, які б підтверджували цей факт.

Крім того, слід зазначити, що посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом, не звільняє останнього від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, якщо така вина у вчиненні правопорушення доведена у встановленому законом порядку.

Показання свідка ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а його дружина - ОСОБА_2 , суд не приймає, вважає їх такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, які встановлені судом, оскільки на відеозаписі вони таких тверджень не робили і повністю з усім погоджувались. Крім того, до початку судового розгляду, ні ОСОБА_3 , ні його дружина зі скаргами на дії працівників поліції не звертались. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за вчинене правопорушення.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час судового розгляду не встановлено і стороною захисту таких суду не надано.

Посилання захисника на нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав спростовується підписом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, де своїм підписом він підтвердив, що йому були роз`яснені його права.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена, і суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки 29.09.2024 року о 22.20 годині в с. Широколанівка Миколаївського району Миколаївської області по вул. Центральна, 93-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який визначено шляхом огляду під відеозапис, у встановленому законодавством порядку, зі згоди водія на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 68200370 (результат огляду показав 2,07 проміле алкоголю), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При визначенні виду адміністративного стягнення суд враховує особу правопорушника та суспільну небезпеку вчиненого ним адміністративного правопорушення та матеріальне становище.

В матеріалах справи наявні дані про отримання ОСОБА_1 прав на керування транспортними засобами, що підтверджується копією посвідчення водія НОМЕР_2 .

Суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Санкцією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких умов, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за можливе та доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Суд вважає, що вказане адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 221, 251, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач: Миколаївське ГУК (Миколаївська область) 21081300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р UA0014001.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова дійсна для пред`явлення державному виконанню на протязі трьох місяців від дня набрання постановою суду законної сили.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко