ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Федосєєва Є.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Федосєєва Є.О.

потерпілого - ОСОБА_2

представника потерпілого адвоката Конюшко Д.Б.(в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 листопада 2024 року о 13 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 рухаючись по вул. Набережній Заводській, біля ЛЕП №143 в Новокодацькому районі міста Дніпра, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку 8 руху не переконався в безпеці свого руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Федосєєв Є.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Зазначив, що суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його представника. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

В апеляційній скарзі вважав рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі не вказано адреси місця проживання потерпілої особи або свідків і такі з протоколом не ознайомленні. Не зазначено потерпілого від вчинення ДТП та його адресу, хоча з пояснень, долучених до матеріалів справи вбачається що він є та завдана шкода його майну.

Крім того, вказує, що протокол не містить підпису потерпілого.

Зазначає, що реальне місце ДТП не співпадає з місцем вчинення ДТП, що було зазначене у протоколі та схемі місця ДТП.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані порушення, прийшов передчасного висновку.

Вказує, що матеріали справи не містять фотографії з місця ДТП, які б дозволили встановити локалізацію та характер механічних пошкоджень. Пояснення водіїв, які містяться в матеріалах справи суперечать один одному.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник Федосєєв Є.О. підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні з підстав, викладених в ній.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Конюшко Д.Б. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення сторін адміністративного провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи апелянта слушними. Так, матеріалами справи встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Федосєєва Є.О.. Копія постанови була направлена до осбистого кабінету Електронного Суду лише 30 грудня 2024 року. Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №691690 від 03.11.2024 року, згідно якого 03 листопада 2024 року о 13 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 рухаючись по вул. Набережній Заводській, біля ЛЕП №143 в Новокодацькому районі міста Дніпра, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку 8 руху не переконався в безпеці свого руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено На окремому аркуші. Крім того зафіксовано, що вилучено водійське посвідчення, та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 , протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія нею отримана (а.с.1);

- схему місця ДТП від 03.11.2024 року, відповідно до якої вбачається розташування транспортного засобу Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 та Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Набережній Заводській, біля ЛЕП №143 в Новокодацькому районі міста Дніпра, напрямок руху, місце зіткнення.

Також в схемі зазначено, що освітлення місця ДТП - денне, стан покриття проїзної частини сухе, є наявність дорожнього огородження вздовж проїжджої частини, є наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини, відсутній світлофорний об`єкт, недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП немає, в графі порушення пункту ПДР зазначено, що саме водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР.

Схема місця ДТП підписана учасникам події водіями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , без будь-яких зауважень (а.с.2);

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_3 , 03.11.2024 року, рухався у крайній лівій смузі по вул. Набережна Заводська, у напрямку центра міста на автомобілі Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 . У центральній смузі рухався автомобіль Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконував перестроювання ліворуч у його смугу, не впевнившись у безпечності маневру, допустив зіткнення з його автомобілем. (а.с.3).

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_1 він їхав по вул. Набережна Заводська, у напрямку річкового порту. Їхав у крайній лівій смузі. Почав перестроюватись у праву смугу, але не встиг. З лівого краю його обходив автомобіль марки Реноі відбулось зіткнення. Пояснення написані власноруч (а.с.4).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, схему ДТП та пояснення учасників ДТП, вважає, що характер отриманих транспортними засобами пошкоджень свідчить про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП обставин. Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому в письмових поясненнях ОСОБА_1 , які відібрані при оформлення матеріалів справи, останній пояснив, що він рухався на автомобілі Mercedes Benz по вул. Набережній Заводській в напрямку річкового порту у крайній лівій смузі для руху. Коли він почав перестроювання у праву смугу для руху з лівого боку його наздогнав автомобіль Renault і відбулося зіткнення.

Надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 , суд знаходить їх такими, що не відповідають зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 та доданій до нього схемі дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, зафіксовані у схемі ДТП розташування транспортних засобів Mercedes Benz та Renault Megane на проїзній частині вул. Набережній Заводській, а також описані вид та локалізація механічних ушкоджень транспортних засобів, а саме, пошкодження автомобіля Renault Megane у вигулі м`ятин та пошкоджень лакофарбового покриття правої сторони та заднього крила, у урахуванням локалізації механічних ушкоджень транспортного засобу Mercedes Benz, у вигляді пошкоджень лакофарбного покриття переднього лівого крила, не відповідають механізму дорожньо-транспортної пригоди, згідно пояснень ОСОБА_1 , натомість узгоджуються з механізмом дорожньо-транспортної пригоди, яка описана у письмових поясненнях потерплого ОСОБА_4 .

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Натомість, фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України виникла дана ДТП, оскільки останній 03.11.2024 року о 13-00 годин керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку 8 руху не переконався в безпеці свого руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року, чим він порушив вимоги п.10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Водночас апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення містить протиріччя, оскільки вказані доводи не містять посилань на факти та докази обставин адміністративного правопорушення, а зводяться лише до опису формальних недоліків протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 691690 від 03.11.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 , які по своїй суті не є істотними та не перешкоджають встановленню обставин адміністративного правопорушення та розгляду справи по суті.

Інша версія подій, яка зазначена ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та якої він дотримувався під час апеляційного розгляду не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, як достовірна, оскільки ця версія виникла лише на стадії апеляційного провадження, не має об`єктивного доказового підтвердження та спростовується сукупності наявних у справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом належних та допустимих доказів.

Окрім того, ОСОБА_1 було власноручно підписано схему місця ДТП від 03.11.2024 року, де зображено напрямок руху обох автомобілів, зміну напрямку руху автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , місце зіткнення транспортних засобів та інші дані щодо обставин скоєної ДТП. Будь-яких заперечень чи зауважень до схеми місця ДТП водієм ОСОБА_1 заявлено не було.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Федосєєва Євгена Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року, - задовольнити та поновити строк на оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Федосєєва Євгена Олександровича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко