ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1937/24Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/110/25 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно із постановою суду, 01 грудня 2024 року о 00 год. 22 хв. в м. Бучач по вул. Галицька, 25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6820» та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовує вимоги тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, водієм якого був його товариш, пояснює причину зупинки транспортного засобу тим, що дівчині стало погано, після чого до них під?їхали працівники поліції на службовій машині, а товариш тим часом втік з автомобіля, оскільки хвилювався, що з працівниками поліції можуть бути працівники ТЦК, про що остання неодноразово повідомляла працівникам поліції.

Зазначив, що жодної з перелічених поліцейськими ознак алкогольного сп?яніння в нього не було.

Посилається на те, що в відеозапис з нагрудних камер працівників поліції відображає лише припаркований транспортний засіб, який не здійснює руху.

Вважає недопустимим доказом відеоматеріали з нагрудних камер працівників патрульної поліції, оскільки відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням вимог п. 3.5. Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обгрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції виходив з даних, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 185969 від 01 грудня 2024 року, з якого вбачається, що 01 грудня 2024 року о 00 год. 22 хв. в м. Бучач по вул. Галицька, 25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6820» та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України; рапортами інспекторів поліції про те, що автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено за порушення комендантської години; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному стосовно ОСОБА_1 , згідно якого в останнього виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; різке почервоніння шкіри обличчя, направленні водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 грудня 2024 року, з якого слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я; диску з відеозаписами з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських.

Однак, доказів які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем матеріали справи не містять з огляду на наступне.

Як вбачається з відеозаписів з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських, о 00:22:08 зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Transporter із номерним знаком НОМЕР_1 та його зупинку працівниками поліції, після чого видимість транспортного засобу Volkswagen Transporter обмежуються іншим автомобілем, який здійснював поворот з другорядної дороги та повністю закрив його собою, після чого до автомобіля почав підходити працівник поліції. З вказаних відеозаписів неможливо встановити хто перебував за кермом автомобіля оскільки подія відбувались в нічну пору доби та на його лобовому склі має місце відблиск світла зустрічного транспортного засобу, що також підтверджується консультативним висновком № 1885 від 10.01.2025 директора НУНДІДП ім.С.С.Дністрянського ОСОБА_2 .

З рапортів поліцейських та долучених ними до матеріалів справи відеозаписів також не вбачається те що вони бачили особу, яка перебувала за кермом автомобіля.

Судом першої інстанції було допитано свідків:

- ОСОБА_3 , з показань якої він встановив, що 01 грудня 2024 року близько 00:20 вона з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повертались додому від спільних друзів на автомобілі «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під час дії комендантської години, по дорозі їй стало погано, тому вони зупинили автомобіль, після чого до них під`їхали працівники поліції, а друг тим часом покинув транспортний засіб, оскільки хвилювався, що з працівниками поліції можуть бути працівники ТЦК. ОСОБА_1 в той вечір автомобілем не керував, водієм був ОСОБА_4 , про що вона неодноразово повідомляла працівників поліції, які до них підійшли.

- ОСОБА_4 , з показань якого суд встановив, що 01 грудня 2024 року близько 00:20 він, ОСОБА_1 , його дівчина ОСОБА_3 та він повертались додому від спільних друзів на автомобілі марки«Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 у комендантську годину, яким він керував, ОСОБА_3 стало погано, вони зупинились, після чого до них під`їхали працівники поліції на службовому автомобілі, тому він втік з транспортного засобу, оскільки думав що з ними можуть бути працівники ТЦК, за кермом автомобіля перебував він, а не ОСОБА_1 .

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських також вбачається що ОСОБА_3 постійно повідомляла працівників поліції що автомобілем керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , який втік оскільки побоявся працівників ТЦК.

За змістом статей 130 та 266 КУпАП огляду на стан алкогольного сп`яніння та притягненню до адміністративної відповідальності за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння порядку підлягають особи, які керують транспортними засобами.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом або за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає його використання за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення водія унеможливлює правозастосування вказаного визначення ст.130 КУпАП оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Відповідно до відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено: «керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування».

Тобто законодавством і правозастосовною практикою визначається та проста обставина, що водій, власне, є водієм особою, яка керує транспортним засобом і не має права при цьому перебувати у стані сп`яніння, лише у випадку безпосередньої прямої особистої участі у процесі управління автомобілем, впливаючи на швидкість руху, напрям, керованість, переміщення тощо.

Саме по собі перебування в автомобілі на водійському місці без ситуації, коли дії особи не призводять до зміни положення автомобіля у просторі не є керуванням у розумінні законодавства про транспорт (у тому числі, законодавства про адміністративну відповідальність).

Отже, оскільки долученими до справи доказами не підтверджено факту виконання ОСОБА_1 функцій водія, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, приходжу до висновку про те, що факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння без доведення поза розумним сумнівом того, що особа керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, не становить складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КупАП скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя