Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/137/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

із секретарем Степановою Д.К.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Холоденка Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Холоденка Р.В. на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 січня 2025, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 січня 2025 року ОСОБА_1 визнана винною за те, що вона 27.11.2024 року о 02 год. 27 хв. за адресою: вул.Миколи Левицького, 36, м.Кропивницький, керувала транспортним засобом «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя) та, не погодившись із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM-0276» (тест №347 від 27.11.2024, результат 2,04‰), відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182921 від 27.11.2024 року (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2); результатом тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу «Alcotest Drager 7510 ARLM-0276» №347 від 27.11.2024 (а.с.3); копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.11.2024 (а.с.5); довідкою про отримання особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.6); відеозаписом події (а.с.7), яким підтверджено як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та її незгоди з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується тим, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису акта огляду, так і факт її відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Холоденко Р.В. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно з протоколом адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182921 від 27.11.2024: «27.11.2024 о 02:27:00 м.Кропивницький (Кіровоград), вул.Миколи Левицького, 36 та 27.11.2024 о в м.Кропивницький по вул.Миколи Левицького, 38, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння». Таким чином, зі змісту п.7 протоколу незрозуміло де ж саме та о котрій годині ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, так як вказано дві різні адреси - м.Кропивницький, вул.Миколи Левицького, 36 та м.Кропивницький, вул.Миколи Левицького, 38, та двічі продубльовано дату, однак без повторного зазначення часу. Крім того, на відеозаписі у часовому проміжку з «02:36:23 по 02:36:57» відображено, що ОСОБА_1 пройшла огляд за допомогою приладу «Драгер» та погодилась з результатом тесту, що підтвердив і сам поліцейський. На запитання поліцейського чи бажає ОСОБА_1 проїхати в заклад охорони здоров`я - остання відмовилась. Тому поліцейський міг і не пропонувати проїхати останній в заклад охорони здоров`я. У даному випадку, ОСОБА_1 пройшла огляд за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та з його результатом погодилась. Однак, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення останній ставлять у провину порушення п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння). З даного приводу суд зазначив, що незгода ОСОБА_1 з результатами огляду підтверджується її відмовою від підпису акту огляду. Водночас ні про незгоду з результатами огляду за допомогою «Драгер», ні про відмову проїхати у заклад охорони здоров`я остання не зазначала. Фактично ОСОБА_1 реалізувала своє право не підписувати надані поліцейськими документи, однак жодного разу не сказала, що з результатами «Драгера» вона не згодна. При цьому, інспектор у протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, натомість в оскаржуваній постанові зазначено про наявність ознак алкогольного сп`яніння. Вважає, що матеріали справи не містять достатніх і безсумнівних доказів того, що за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, суд дійшов хибного висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та висновок її захисника - адвоката Холоденка Р.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що дійсно 27.11.2024 близько 02 год. 27 хв. по вул.Миколи Левицького, 36 в м.Кропивницький керувала транспортним засобом «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та її зупинили працівниками поліції. Під час спілкування вона показала їм документи в додатку ДІЯ та вони запропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у з в`язку з тим, що від неї було чути запах алкоголю. Вона погодилася пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Продувши прилад, результат виявся позитивним. З результатом погодилась. Потім працівники поліції запропонували їй проїхати до закладу охорони здоров`я, на що вона відмовилась. Тоді працівники поліції почали складати якісь документи та дали щось підписати, однак вона відмовилась будь де ставити свій підпис, так як не розумілась в цьому. Від керування транспортним засобом була відсторонена. Вона також відмовилася від підпису та від отримання копії протоколу.

Проте, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і її вина повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182921 від 27.11.2024 року (а.с.1), підтверджується такими доказами; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2); результатом тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу «Alcotest Drager 7510 ARLM-0276» №347 від 27.11.2024 (а.с.3); копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.11.2024 (а.с.5); довідкою про отримання особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.6); відеозаписом події (а.с.7), яким підтверджено як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та її незгоди з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується тим, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису, так і факт її відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, згідно диску, на якому міститься відеозапис, ОСОБА_1 була зупинена працівниками патрульної поліції у зв`язку з порушенням ПДР України, оскільк керувала транспортним засобом в комендантську годину. На вимогу працівників поліції, вона показала посвідчення водія в додатку ДІЯ. Після спілкування з ОСОБА_1 , працівником поліції було встановлено відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у останньої, такі як запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкостеру «Драгер»), на що та погодилась. Продувши прилад «Драгер», результат виявся позитивним. На початковому етапі з результатом «Драгер», остання погодилась. Після початку складання матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , працівником поліції надано останній для підпису акт огляду. Однак ОСОБА_1 відмовилась від підпису, а тому дії ОСОБА_1 цілком обґрунтовано були розцінені поліцейськими як не згода з результатом огляду. Тоді працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що остання відмовилася, у зв`язку з чим працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, так як ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, апелянтом не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а також дисками з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, які долучені до матеріалів справи та які підтверджують обставини зазначені у протоколі. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на неї, як на правопорушника, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Диск із відеозаписами містить саме фіксацію адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та джерелом доказів, які долучаються до матеріалів адміністративної справи, відповідно до вимог КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Доводи скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водія, оскільки останні не мали право пропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки остання погодилася з результати огляду на місці зупинки транспортного засобу, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Апеляційний суду зауважує, що стороною захисту не оскаржується факт перебування ОСОБА_1 27.11.2024 у стані алкогольного сп`яніння, а лише факт наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, адвокат в апеляційній скарзі необґрунтовано посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено за фактом відмови останньої на вимогу інспектора поліції пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння, проте у фабулі протоколу останній ставиться у провину саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, ОСОБА_2 фактично не погодилась з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується тим, що водійка відмовилась від підпису, так і факт її відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 січня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 а ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі захист також посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України.

Доводи скаржника щодо розбіжностей в місці зупинки транспортного засобу та місці, що зазначено у протоколі та у постанові не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та не свідчать про порушення прав останньої поліцейськими, відтак і не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Більш того, зазначення працівником поліції в протоколі дві різні адреси місця його складання, а саме м.Кропивницький, вул.Миколи Левицького, 36 та м.Кропивницький, вул.Миколи Левицького, 38, не є суттєвим порушенням вимог при складані адміністративного протоколу, оскільки транспортний засіб працівники поліції могли зупини між будинками номер 36 та 38 по вулиці Миколи Левицького.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Будь-яких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Холоденка Р.В. залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 січня 2025 щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: