ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

встановила:

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпрпоетровська від 27 вересня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Відповідно до змісту постанови, 01.08.2024 року о 15 год. 16 хв. по пр. Свободи, буд. 208 у м. Дніпро,було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110206, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , згідно п. 3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», в ході перевірки документів згідно п.п.2.1., 2.4 ПДР України, у водія виявлено хронічні ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені спільним наказом МОЗ та МВС 1452/735, а саме: зіниці очей звужені, не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідала обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно просить поновити строк апеляційного оскарження, мотивуючи це тим, що про постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року випадково стало відомо 27 грудня 2024 року із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень України

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції всупереч ст. 7,9 КУпАП належним чином не з`ясовано обставин щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що відповідно до протоколу та відеозапису з нагрудних камер патрульних, убачається, що посвідчення водія в нього не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видався, від керування не відсторонявся , як це зазначено в рапорті інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Дніпропетровській області.

Наголошує, що працівники поліції не дотримались вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, оскільки з відеозапису неможливо дослідити подальший розвиток подій, після того як поліцейські склали адміністративний матеріал, та така обставина грунтується лише на відомостях зазначених в рапорті інспектора.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисник Бервено О.М. не зв`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомили, але неявка учасників, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши витребувані із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП , проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах справи доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 слушними, оскільки ним пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Судом апеляційної інстанції враховано, що справу розглянуто за відсутності сторін справи.

Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України - водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, із змісту досліджених судом матеріалів справи встановлено, що дії ОСОБА_1 , по відмові від проходження медичного огляду на предмет алкогольного сп`яніння підтверджені дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду справи доказами:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 106395 від 01.08.2024 року, вбачається, що 01.08.2024 року о 15 год. 16 хв. по пр. Свободи, буд. 208 у м. Дніпро,було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110206, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , згідно п. 3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», в ході перевірки документів згідно п.п.2.1., 2.4 ПДР України, у водія виявлено хронічні ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені спільним наказом МОЗ та МВС 1452/735, а саме: зіниці очей звужені, не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідала обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст..ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом у справі.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР. Від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Із наявного у матеріалах справи відеофайлу убачається, що 01 серпня 2024 року працівниками патрульної поліції в м.Дніпро, проспект Свободи 208, було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110206, д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування водія та працівників патрульної поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідала обстановці. Після чого, працівниками поліції було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповідав відмовою. Відеозаписом також встановлено, що ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи.

Отже зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення з використанням спеціальних технічних засобів інформації підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, були зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог п.п. «а» та п.п. «б» п.2.9 ПДР України, а водій відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Доводи апелянта про те, що у нього не було тимчасово вилучено посвідчення водія та його не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовує його вину в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 106395 від 01 серпня 2024 року, складений відповідно до чинного законодавства, зокрема, в ньому викладені суть адміністративного правопорушення та здійснено опис установлених обставин, Інспектором також було зазначено, які саме в правопорушника були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, що в подальшому і стало підставою для висловлення пропозиції поліцейським пройти огляд на стан сп`яніння, на що в даному випадку ОСОБА_1 не погодився.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідком закриття провадження у справі.

При розгляді справи порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене у межах строків, передбачених ст.38 КпАП України, з урахуванням характеристики особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставин справи, його вид та розмір відповідають межам санкції ч.1 ст.130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують встановлених судом обставин, суперечать наявним у справі доказам і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун