ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/815/24 Номер провадження 33/814/304/25Головуючий у 1-й інстанції Чуб К.В. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П. з секретарем Лисенко О.Ю., з участю ОСОБА_1 , адвоката Момота Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податку в матеріалах справи відсутній,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130,ч.1ст.122-2КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, водій ОСОБА_1 , 16.09.2024 близько 00 год. 18 хв. рухаючись по вул. Івана Мазепи в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом марки Renault Clio Symbol, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору і звукового сигналу, чим порушив вимоги п.п.2.4, 8.9 (б) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Водій ОСОБА_1 16.09.2024 близько 00 год. 18 хв. рухаючись по вул. Івана Мазепи в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, керував транспортним засобом марки Renault Clio Symbol, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі суддя, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що постанова була проголошена без присутності сторін, а копію постанови він отримав 18.12.2024 року, подав апеляційну скаргу в 10-ти денний строк з моменту отримання копії судового рішення.

-постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити. У зв`язку з чим усі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний був виконувати , а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 погоджувався проїхати в заклад охорони здоров`я для здачі аналізів, що підтверджується відеозаписом.

У протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначено, що він не згоден з даними поліцейських. Така незгода не дає поліцейським притягнути водія до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП . Поліцейський повинен був направити водія на протязі двох годин до найближчого медзакладу, що зроблено не було.

Також вказує про безпідставність підозри щодо наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки за загальним аналізом поведінки ОСОБА_1 можна чітко констатувати, що його стан був адекватний, розмова пряма, логічна, рухи та поведінка відповідали обстановці. Тому зазначені працівником поліції ознаки , як порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей, що не реагують на світло, є безпідставними.

На підтвердження безпідставності підозри щодо наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 до справи долучена довідка з наркодиспансера, про те, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку.

Також зазначає, що фабула протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не фіксує факту керування в стані наркотичного сп`яніння , а лише вказує на керування з деякими ознаками, що на думку апелянта унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Позиція учасників справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Момот Т.Г. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Оскільки постанова суду була проголошена без присутності сторін, а копію постанови ОСОБА_1 отримав 18.12.2024 року та подав апеляційну скаргу в 10-ти денний строк з моменту отримання копії судового рішення, апеляційний суд приходить висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП. Висновок судді ґрунтується на доказах, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2024 серії ААД№ 679293; відеозаписами з відеореєстратора з патрульного автомобіля та бодікамер поліцейських від 16.09.2024.

Апеляційним розглядом встановлено, що відеозаписи з реєстратора автомобіля поліції та бодікамер поліцейських перебувають в матеріалах справи та були предметом дослідження суду першої інстанції, а тому доводи апелянта про недопустимість даних доказів є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо безпідставності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , слід зазначити, що зупинення праційниками поліції ОСОБА_1 під час дії комендантської години відбулося правомірно. Доводи апеляційної скарги з цього приводу, апеляційний суд до уваги не бере.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2024 серії ЕПР 1 № 130229; направлення особи на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння; відеозаписі з відеореєстратора з патрульного автомобіля та бодікамер поліцейських від 16.09.2024.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КУпАП , узгоджуються між собою і є достатніми.

Доводи апелянта на безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності як за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді, а тому на увагу не заслуговують.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 ,ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи апеляційний суд не встановив порушень суддею суду першої інстанції положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, які ставили б під сумнів його висновки, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду-,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

Апеляційного суду В.П. Томилко.