Справа № 525/130/25
Провадження №3/525/108/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2025 селище Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка, матеріали, які надійшли від ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гром. України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючу, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №370500 від 27.01.2025, 27.01.2025 о 18 год. 37 хв. гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 27.01.2025 о 18 год. 37 хв. здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонувала на лінію «102» та повідомила про те, що біля магазину «Маркетопт» чотири невідомих та однокласник затягли до підвалу та забрали сумку в якій нічого не було, хоча цього факту насправді не було. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснила, що дійсно мав місце факт викладений у протоколі про адміністративне правопорушення, її донька дійсно здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Пояснила, що самостійно виховує дочку, з чоловіком вони розлучені та проживають окремо, вона постійно навчає та виховує свою дитину, розповідає про необхідність дотримуватися належних правил поведінки, особистої безпеки, про негативний вплив шкідливих звичок та недопущення вчинення правопорушень. Дочка розповіла їй, що її подруги попросили зателефонувати до поліції, одна з них дала свій телефон, і вона зателефонувала. Вона розповіла дочці, що так чинити неможна, остання усвідомила протиправність своїх дій, обіцяла, що більше таке не повториться. ОСОБА_1 публічно вибачилася, обіцяла, що більше таке не повториться.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши та проаналізувавши в сукупності наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

До протоколу про адміністративне правопорушення повинні бути додані докази, що підтверджують викладені в ньому факти виявлених правопорушень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Частина 1 статті 184 КУпАП встановлює відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, включає: об`єкт, яким є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини; суб`єкт, яким є фізичні особи батьки, або особи, що їх замінюють; об`єктивну сторону, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад); суб`єктивну сторону, що виражається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Матеріали, які надійшли до суду не містять доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема систематичного невиконання нею обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дочки. Зокрема у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, тобто відсутні відомості про те, які саме дії вчинила чи не вчинила ОСОБА_1 спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків, чи була заподіяна шкода інтересам дитини, оскільки потерпілими від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є неповнолітні особи по відношенню яких здійснюється ухилення від виконання батьківських обов`язків, як цього вимагає диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є недоведеною, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 9, ч. 1 ст. 184, п. 1 ст. 247, 280 КУпАП,

у х в а л и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання скарги в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Я.В. Прасол