07.02.2025 Справа № 756/7910/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7910/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ), за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Харчука О.П.,

в с т а н о в и в:

21.06.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №854069, складений 08.06.2024 о 06:10 на вул. Прирічній, 37 у м. Києві поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Тарасюком П.Ф. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що 08.06.2024 о 05:40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ C200 (д.н.з. НОМЕР_2 ) по вул. Прирічній, 37 у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в установленому порядку за згодою водія із застосуванням спеціального технічного засобу DRAGER ALCOTEST 6820 ARНК-0531 та при вимірюванні вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду водія ОСОБА_1 склав 1,07 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

21.08.2024 у судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи свою позицію, захисник зазначив, що, як йому відомо, ОСОБА_1 не погодився з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що зазначив в акті огляду, проте працівники поліції всупереч законодавству України про адміністративні правопорушення, почувши незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду, не забезпечили проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога протягом двох годин з моменту висловлення особою незгоди з результатами огляду та розірвали акт огляду в присутності ОСОБА_1 , натомість працівники поліції склали новий акт огляду на стан сп`яніння водія на місці зупинки та, погрожуючи ОСОБА_1 евакуювати його автомобіль на штрафмайданчик, примусили ОСОБА_1 підписати новий акт огляду, де заборонили йому зазначати будь-які свої пояснення, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення так як працівниками поліції було порушено встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядок фіксації його результатів. З огляду на викладене, захисник наполягав на тому, що акт огляду має бути визнано недопустимим доказом у справі. Натомість, направлення, що міститься в матеріалах справи, не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та воно було вручено йому під підпис, що, на думку захисника, окремо свідчить про те, що ОСОБА_1 був незгодним з результатами огляду на стан сп`яніння.

Також захисник зазначив про допущення працівниками поліції порушень під час застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, так як перебіг проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та оформлення матеріалів справи було зафіксовано за допомогою відеокамери мобільного телефону патрульного поліцейського без зафіксованого дати та часу проведення відеозйомки, відомостей про номер та серію відеокамери, дати її виробництва та назви, що не є належною фіксацією проведених дій.

Також захисник зазначив про те, що, на його думку, в працівників патрульної поліції, об`єктивно була можливість використати при проведенні огляду на стан сп`яніння водія саме спеціальні технічні засоби, які мають функцію відеозапису, - портативний нагрудний відеореєстратор, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 19.06.2024, відповідно до якої співробітники поліції Михальчук Є.О. та ОСОБА_3 , заступаючи на нічну зміну, отримали портативні відеореєстратори № 473630 та № 470889.

21.08.2024 у судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав позицію захисника, просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Цього дня, тобто 21.08.2024, в судовому засіданні суд був позбавлений технічної можливості відтворити безпосередньо електронні докази, що містилися на чотирьох DVD-R-дисках під назвою «ААД-№ 854069-1 ОСОБА_1 ; ААД-№ 854069-2 ОСОБА_1 ; ААД-№ 854069-3 ОСОБА_1 ; ААД-№ 854069-4 ОСОБА_1 » (далі - чотири DVD-R-диски), які було долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейським, яким подано матеріали до розгляду місцевим судом, за участю сторони захисту з метою перевірки доводів сторони захисту, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі, а тому, враховуючи зміст графи «До протоколу додаються», де вказано «відео з мобільного телефону за запитом», судом було прийнято рішення про виклик до суду патрульних поліцейських екіпажу патрульної поліції Тарасюка П.Ф. та Михальчука Є.О. для отримання пояснень про письмові документи, які долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейським, яким подано матеріали до розгляду місцевим судом, а також про обставини, які передували підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854069 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

17.10.2024 судом було допитано в якості свідка ОСОБА_4 (на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі командир взводу №2 роти № 2 батальйону № 4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП), котрий, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що 08.06.2024 приблизно о 00:05 він вперше побачив ОСОБА_1 , коли останній прибув на допомогу своєму товаришу за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 37, де стосовно них обох було складено матеріали про адміністративне правопорушення. Тієї ж ночі стосовно цих осіб, кожного окремо, працівниками патрульної поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Зокрема, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, 08.06.2024 в ранковий час приблизно о 05:30 було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з останнім було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя), водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST, на що останній дав свою згоду. Результат огляду водія ОСОБА_1 склав 1,07 ‰, що було посвідчено останнім власним підписом у роздруківці результатів огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Крім того, останньому було роз`яснено, що в разі незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння він має право на огляд у лікаря-нарколога в медичному закладі у присутності працівників поліції та/або він має право не погодитися з результатами проведеного огляду та відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога. Проте поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду водій відмовився, незгоди з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не висловлював, водій ОСОБА_1 добровільно поставив свій підпис у чеку «DRAGER ALCOTEST», а тому стосовно останнього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно повідомлених стороною захисту обставин про знищення первинного акта огляду на стан сп`яніння, то свідок ОСОБА_5 зазначив, що дійсно акт огляду на стан сп`яніння було переписано ним на місці складання матеріалів через дії водія ОСОБА_1 , оскільки той почав писати в акті свої заперечення на дії працівників поліції, на що йому було роз`яснено про те, що він може зазначити зауваження та/або пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення та/або на окремому аркуші паперу призначеного для надання письмових пояснень.

Відеозйомка на мобільний телефон була обумовлена необхідністю фіксації події. У бодікамер працівників поліції розрядились батареї, а замінити бодікамери в управлінні поліції можливості не було через те, що в цей час безпосередньо складалися матеріали. Через те, що подія відбулася рано-вранці запросити двох свідків проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не було можливості. Категорично заперечив те, що водієві висловлювали погрози евакуювати автомобіль на шрафмайданчик у разі висловлення незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння. Після фіксування результатів огляду на стан сп`яніння на місці зупинки водієві було заборонено керувати транспортним засобом на строк 24 години, а інформацію про таке було передано до системи «Безпечне місто».

10.12.2024, будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_3 (на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі лейтенант поліції командир взводу №2 роти № 2 батальйону № 4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП), котрий, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що він є діючим працівником поліції, на сьогодні є відрядженим до Київської області.

Про подію у цій справі пам`ятає, що 08.06.2024 в нічний період доби вони з колегами, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 37 або 39, складали матеріали про адміністративне правопорушення стосовно особи за перебування в громадському місці з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Тоді, ОСОБА_1 пішки прибув на місце розбору ситуації на допомогу своєму товаришу. У ОСОБА_1 спостерігалися ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього, цієї ж ночі стосовно цих осіб, кожного окремо, працівниками патрульної поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Він пам`ятає, що 08.06.2024 рано-вранці вони з колегами перебували на вул. Прирічній у місті Києві, де помітили за кермом автомобіля в русі ОСОБА_1 , з яким цієї ж ночі напередодні вони мали спілкування під час якого в ОСОБА_1 спостерігалися явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому було прийнято рішення невідкладно слідувати за ним.

Під час спілкування у водія незмінно було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), тому він з напарником запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту був позитивний і становив більше, ніж 1 проміле. Свідок не зміг пригадати чи висловлював водій свою незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але точно зміг пригадати, що під час оформлення матеріалів водій висловлював зауваження стосовно фіксації проходження ним огляду на стан сп`яніння на камеру телефона, а не на бодікамеру. Свідком було роз`яснено водієві про причини здійснення відеозйомки за допомогою мобільного телефону, виключно через те, що в бодікамер був відсутній заряд, а зарядити їх можна виключно на спеціальних зарядних станціях в управлінні. Через те, що подія відбулася рано-вранці запросити двох свідків проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не було можливості. Не зміг пригадати чи переписували акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак пояснив, що в його практиці такі випадки траплялися, але не часто, як правило випадки переписування документів були пов`язані з неадекватною поведінкою осіб, стосовно яких складався протокол.

07.02.2025 у судовому засіданні захисник повторно заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Своє клопотання захисник мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили вину ОСОБА_1 . Зауважив, що електронні докази (відеозаписи), що містилися на чотирьох DVD-R-дисках під назвою «ААД-№ 854069-1 ОСОБА_1 ; ААД-№ 854069-2 ОСОБА_1 ; ААД-№ 854069-3 ОСОБА_1 ; ААД-№ 854069-4 ОСОБА_1 » (далі - чотири DVD-R-диски), які було долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейським, яким подано матеріали до розгляду місцевим судом, є неналежними, оскільки суд позбавлений можливості їх відтворити в нормальній якості, а електронні докази (відеозапис), що містяться на DVD-R-диску під назвою «Шинкарьов ААД № 854069» (два електронні файли, збереженні у форматі «МР4»), що 12.11.2024 надійшов до суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві, є очевидно недопустимими доказами, оскільки отримані неналежним суб`єктом.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечив повністю, підтримав позицію свого захисника, наполягав на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, свідків, вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395).

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції №1395 процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок №1103).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 та пунктом 6 розділу І Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що кореспондується з положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 4 Порядку №1103, п. 4 розділу Х Інструкції №1395 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

Пунктами 10, 11 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Вказані положення Інструкції №1452/735 кореспондуються з вимогами Інструкції №1395.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку №1103 підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 ст. 266 цього Кодексу огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу, серед яких, є право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1395 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності, а положення Інструкції №1452/735 та №1395, а також Порядку №1103 - підстави та правила проведення огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні письмовими документами та доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- відомостями, що містяться в рапорті інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві ДПП П.Тарасюка від 12.06.2024;

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про неможливість врахування при розгляді справи відомостей, що містяться у долученому до матеріалів справи рапорті, з огляду на сталу судову практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду (до прикладу, постанова від 16.02.2023 у справі №760/14696/15-к (провадження №51-4261км21), від 03.10.2023 у справі №758/15672/15-к (провадження №51-5385км18), від 22.05.2024 у справі №760/14696/15 (провадження №51-4261км21), відповідно до якої рапорт, в якому зафіксовано порушення водіями Правил дорожнього руху, що було покладено в основну протоколу про адміністративне правопорушення, скерованого до суду для прийняття рішення є офіційним документом, враховуючи те, що він складений службовою особою, посвідчує певні факти, які можуть потягнути правові наслідки і має реквізити, необхідні для прийняття відповідних рішень.

Суд не може погодитись з доводами сторони захисту про наявність обгрунтованих підстав для визнання неналежним та недопустимим доказом рапорту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

КУпАП не передбачає інституту визнання доказів неналежними, недопустимими, як і не визначає критеріїв належності та допустимості доказів, водночас, ураховуючи те, що КУпАП має карний кримінально-правовий характер, його процесуальні норми кореспондуються з процесуальними нормами КПК України.

Однак, статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 цього Кодексу доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Критерії недопустимості доказів передбачені статтями 87-89 КПК України.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 10.03.2021 у справі №425/217/17 (провадження №51-1554км19) зазначає, що доказ це не сам процесуальний документ «рапорт», а відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені в ньому.

Так, зі змісту письмових заперечень сторони захисту не зрозуміло, які самі відомості, що містяться у рапорті інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 полку 1 УПП у м.Києві ДПП ст. лейтенанта П.Тарасюка, є такими, що отримані всупереч вимогам Закону та такими, що співвідносяться з критеріями, визначеними у статтях 87-89 КПК України.

Відомості викладені у рапорті містять лише стислий виклад обставин, які були підставами для вимоги до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та передували процедурі складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також містить відомості про причини нездійснення фіксації події на штатні портативні відеореєстратори, натомість повідомлено про джерело походження відеофіксації події адміністративного правопорушення;

- відеозаписами під назвою «video_2024-06-10_15-25-24» та «video_2024-06-10_15-25-36», що міститься на DVD-R-диску під назвою «ААД-№ 854069-1 ОСОБА_1 , на яких 08.06.2024 о 05:41 зафіксовано рух автомобіля марки MERCEDES-BENZ C200;

- фотокартками «photo_2024-06-10_12-32-17», «photo_2024-06-10_12-32-15», «photo_2024-06-08_06-41-01» «photo_2024-06-08_06-41-01 (2)», що містяться на DVD-R-диску під назвою «ААД-№ 854069-1 ОСОБА_1 , на яких зафіксовано автомобіль марки MERCEDES-BENZ C200 (д.н.з. НОМЕР_2 );

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №854069 в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за згодою водія огляд на стан сп`яніння було проведено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в установленому порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820 ARНК-0531, результат огляду склав 1,07‰, на противагу максимально допустимому рівню парів етанолу в повітрі, що видихається, - 0,2 ‰ відповідно до чинного законодавства України. Протокол про адміністративне правопорушення було складено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 всупереч вимогам підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 зазначив «Перевірку на стан алкогольного сп`яніння проходив без свідків, відеозйомка велась на мобільний телефон працівника поліції».

У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП, та про вилучення у водія ОСОБА_1 водійського посвідчення НОМЕР_3 і видачу йому тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами НОМЕР_4 .

Своїм підписом водій ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав;

- даними, що містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного стосовно водія ОСОБА_1 із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , не погоджуючись із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, зазначив про це в акті огляду, проте працівники поліції, почувши незгоду ОСОБА_1 , не забезпечили проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога протягом двох годин з моменту висловлення особою незгоди за результатами огляду на місці, натомість розірвали акт огляду в присутності ОСОБА_1 , склали новий акт огляду на стан сп`яніння водія на місці зупинки та, погрожуючи ОСОБА_1 евакуювати його автомобіль на штрафмайданчик, примусили водія підписати новий акт огляду із зазначенням про його згоду з результатами, де заборонили йому зазначати будь-які свої пояснення, що в сукупності свідчить про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення так як працівниками поліції було порушено встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядок фіксації його результатів.

Так, на відміну від протоколів про адміністративне правопорушення, бланки яких виготовляються відповідно до технічного опису відповідно до вимог Інструкції №1395, кількісний облік надходження, видачі та використання яких ведеться в електронному журналі з використанням баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС поліцейським, на якого покладено відповідні обов`язки, положення Інструкції №1452/735 та №1395, Порядку №1103 не встановлюють таких жорстких вимог щодо акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Досліджені як судом, так і стороною захисту відеозаписи не відображають обставин, про які зазначає захисник у своєму клопотання про закриття провадження у справі, та які б свідчили про наявність підстав для застосування положень ст. 87 КПК України.

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що повторне виготовлення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів було зумовлено лише невиконанням водієм вказівок патрульного поліцейського щодо черговості та правильності заповнення документів з метою недопущення спотворення їх форми.

При цьому, ненадання можливості водієві на власний розсуд обирати документи, у яких слід зазначати свої аргументи в обхід встановленій процесуальній формі такого документа, патрульними поліцейськими було в повній мірі компенсовано роз`ясненням можливості висловити всі свої аргументи як на окремому бланку пояснень та/або в самому протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», що в подальшому водієм і було реалізовано;

- даними, що містяться в роздруківці результату тесту за допомогою Drager Mobile Printer ARНH-0772, де міститься підпис особи, яку тестують, тобто підпис водія ОСОБА_1 , відповідно до змісту якої, за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу DRAGER ALCOTEST 6820 ARНК-0531 при вимірюванні вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду водія ОСОБА_1 склав 1,07‰.

Доводи сторони захисту про те, що відповідно до пояснень водія наданих захиснику, ОСОБА_1 висловив свою незгоду з результатами огляду на місці не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Так, незважаючи на те, що ОСОБА_1 почав зазначати свої заперечення на дії працівників поліції у первинному акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який за встановлених в судовому засіданні обставин було знищено, зміст відеозапису та відомості, зазначені в протоколі у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» не свідчать про дійсність висловленої незгоди водія з результатами огляду на місці зупинки, при цьому зміст пояснень зазначених у протоколі збігається зі змістом тверджень сторони захисту, за виключенням «незгоди».

- відеозаписами з мобільного пристрою, що містяться на DVD-R-диску під назвою «Шинкарьов ААД №854069», збереженими у форматі «МР4», на яких зафіксовано подію та обставини складання протоколу стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, та які 12.11.2024 надійшли до місцевого суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві.

На відеозаписі «IMG_5815» відображено, як поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 проходить огляд і за його результатами було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (02:37). Після чого, поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що у тому разі, якщо він не згоден з результатами огляду, то він може пройти огляд у лікаря-нарколога або висловити незгоду і в такому разі буде зафіксована відмова від проходження огляду (03:03). З відеозапису «IMG_5817» вбачається, що поліцейські повторно запропонували ОСОБА_1 поїхати до лікаря-нарколога (09:18) і ще раз роз`яснили йому подальший порядок дій: пройти огляд на стан сп`яніння на місці, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога або відмовитись від огляду (09:30).

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для оцінки судом відеозаписів, якими зафіксовано події, які відбувалися на місці зупинки автомобіля, в якості доказу в цілому, оскільки відеозаписи було здійснено не за допомогою спеціального технічного засобу (портативний нагрудний відеореєстратор), а за допомогою власного апарату мобільного телефону патрульного поліцейського, внаслідок чого сторона захисту вважає, що долучені до матеріалів справи поліцейським, яким подано матеріали до розгляду, відеозаписи (електронні докази) є недопустимими доказами через порушення патрульними поліцейськими внутрішніх інструкцій Національної поліції України щодо використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), то суд вважає такі доводи необґрунтованими через таке.

Дійсно, для здійснення спірних відеозаписів не використовувалася нагрудна відеокамера (відеореєстратор), однак відповідно до відомостей, що містяться в рапорті інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 полку 1 УПП у м.Києві ДПП ст. лейтенанта П.Тарасюка, під кінець зміни нагрудні відеореєстратори не працювали у зв`язку з відсутністю заряду, а тому, враховуючи об`єктивну неможливість замінити дані пристрої, поліцейськими було прийнято рішення про фіксування події за допомогою власного мобільного пристрою.

За таких обставин, відсутність об`єктивної можливості зафіксувати подію за допомогою технічного пристрою, що визначено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція №1026), не свідчить про те, що патрульні поліцейські повинні були проігнорувати подію та не вчиняти дій щодо її фіксації.

З огляду на викладене, вищевказані доводи сторони захисту та інші доводи стосовно відсутності на відеозаписі дати та часу проведення відеозйомки, судом не приймаються до уваги, так як Інструкція №1026 під час використання мобільного телефону не застосовна. Суд також не вважає, що існування внутрішніх інструкцій щодо використання відеореєстраторів свідчить про заборону поліцейськими використовувати для проведення відеозйомки власні мобільні телефони. Суд не виключає, що здійснення запису на мобільний телефон може викликати питання щодо достовірності наданого доказу, оскільки фіксування за допомогою штатного відеореєстратора забезпечує додаткові гарантії достовірності запису. Однак, як вказує у своїй постанові Касаційний кримінальний суд Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №749/630/21 (провадження №51-3823км23), такий доказ не може бути визнаний недопустимий за правилами допустимості.

Що стосується доводів сторони захисту про порушення судом принципу змагальності внаслідок витребування копій відеозаписів безпосередньо з Управління патрульної поліції в м. Києві копій всіх наявних у розпорядженні Управління патрульної поліції відеозаписів фіксації події та складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №854069 з нагрудної камери інспектора патрульної служби ОСОБА_3 , а також інших членів екіпажу та/або відеозапису зробленого на будь-який інший записуючий пристрій у форматі «МР4», то суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, 07.02.2025 у судовому засіданні захисник заявив клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами двох відеозаписів, що містяться на DVD-R-диску під назвою «Шинкарьов ААД № 854069» (два електронні файли, збереженні у форматі «МР4»), що 12.11.2024 надійшов до суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник поставив під сумнів джерело походження відеофайлів, через те, що не зрозуміло, що за спеціальний технічний пристрій було використано для проведення відеозйомки, оскільки ці два відеофайли не містять жодних атрибутів (серійного номеру пристрою, дати та часу проведення відеозйомки, що обов`язково відображають відеозаписи зроблені портативними відеореєстраторами).

Крім того, захисник вказав про те, що вищевказані відеозаписи первинно не було долучено до справи №756/7910/24 належним суб`єктом, тобто уповноваженим поліцейським, яким було подано матеріали до суду для розгляду, натомість суд, не маючи законного права самостійно відшукувати докази винуватості особи, котра притягається до адміністративної відповідальності, перебрав на себе функцію сторони обвинувачення та самостійно витребував з управління поліції відеозаписи, чим порушив ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). На переконання захисника, все вищевказане свідчило, що відеозаписи на DVD-R-диску (два електронні файли, збереженні у форматі «МР4»), що 12.11.2024 надійшов до суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві, є очевидно недопустимими доказами, що тягне за собою неможливість дослідження таких доказів у судовому засіданні.

Оцінюючи вищенаведені доводи сторони захисту, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

КУпАП не передбачає інституту визнання доказів неналежними, недопустимими, як і не визначає критеріїв належності та допустимості доказів, водночас, ураховуючи те, що КУпАП має карний кримінально-правовий характер, його процесуальні норми кореспондуються з процесуальними нормами КПК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Частиною 1 ст. 87 цього Кодексу передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Частиною 2 ст. 87 КПК України визначено діяння, за наявності яких, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод та, як наслідок, недопустимими доказами, як отримані внаслідок допущених порушень.

З огляду на викладене, у цій справі відсутні підстави вважати, що відеозаписи, що містяться на DVD-R-диску (два електронні файли, збереженні у форматі «МР4»), що 12.11.2024 надійшов до суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві, є очевидно недопустимими доказами, про що порушує питання захисник, а тому обґрунтованих підстав для задоволення клопотання захисника про визнання очевидно недопустимими доказами відеозаписів (два електронні файли, збереженні у форматі «МР4») суд не знайшов.

Водночас, оцінюючи ці ж відеозаписи, що містяться на DVD-R-диску (два електронні файли, збереженні у форматі «МР4»), що 12.11.2024 надійшов до суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві, на предмет допустимості суд приходить до такого висновку.

З матеріалів судової справи вбачається, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854069, які надійшли на розгляд до місцевого суду 21.06.2024. До вказаних матеріалів поміж іншого поліцейським, яким подано матеріали до розгляду, було долучено чотири DVD-R-диски, на яких містяться електронні докази. 12.08.2024 та 13.08.2024 захисник Харчук О.П. та захисник Кащук М.С. відповідно реалізували своє право на ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі й електронними доказами, що містилися на чотирьох DVD-R-дисках.

21.08.2024 у судовому засіданні захисник Харчук О.П. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись та вказуючи, поміж іншого, про незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, що зафіксовано на відеозаписах, що містилися на чотирьох DVD-R-дисках, зокрема, захисник звернув увагу суду на диск №4, зазначивши конкретний час відеозапису, натомість незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки залишилась без реагування працівників поліції, котрі всупереч вимогам закону не забезпечили проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я.

При цьому, захисник не вказував та не звертав увагу суду про відсутність електронних доказів на чотирьох DVD-R-дисках, що були первинно долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вцілому. До того ж, деталізація стороною захисту обставин на вказаних відеозаписах, про що було зазначено в клопотанні про закриття провадження у справі, свідчить про те, що сторона захисту належним чином ознайомилася зі змістом електронних доказів, що містилися на чотирьох DVD- R-дисках, натомість єдиним суб`єктом у цій справі, що був позбавлений можливості дослідити зміст електронних доказів - відеофайлів, що містилися на чотирьох DVD-R-дисках, був лише суд - єдиний суб`єкт прийняття рішення у справі на підставі оцінки доказів у сукупності - через відсутність у розпорядженні суду матеріально-технічної можливості для відтворення формату електронних файлів (відеозаписів), які були збереженні на чотирьох DVD-R-дисках, а тому судом було прийнято рішення про виклик до суду патрульних поліцейських з проханням надати суду наявні відеозаписи, на яких було зафіксовано подію від 08.06.2024 о 05:40, що стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №854069.

17.10.2024 судом було здійснено допит поліцейського ОСОБА_4 , про що зазначено вище, котрий повідомив, що всі відеозаписи, на яких було зафіксовано подію від 08.06.2024 о 05:40, що стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854069, після чергування він передав для зберігання до Управління патрульної поліції в м. Києві, натомість на сьогодні він призначений для подальшого проходження служби до управління патрульної поліції у Київській області, як і патрульний поліцейський Тарасюк П.Ф.

Отримавши таку інформацію, 17.10.2024 судом було прийнято рішення про витребування безпосередньо з Управління патрульної поліції в м. Києві копій наявних у розпорядженні відеозаписів фіксації події та складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №854069, збережених у форматі «МР4».

12.11.2024 до місцевого суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві надійшли запитувані матеріали, а саме DVD-R-диск під назвою «Шинкарьов ААД №854069», на якому містилися два електронні файли, збереженні у форматі «МР4».

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Можливість оцінки електронних доказів випливає зі змісту ст. 251 КУпАП, яка не передбачає вимог до форми доказів, оскільки відповідно до вказаної норми закону доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основним критерієм віднесення доказів до електронних є їхня форма - електронна (цифрова) форма, а також орієнтовний перелік тих електронних доказів, подання яких може мати місце під час розгляду провадження.

Згідно ст. 251 КУпАП визначено, що ці фактичні дані встановлюються, серед іншого, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ДСТУ 7157:2010 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.03.2010 №8, електронний документ - це документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки.

У той же час, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV у випадку зберігання електронного документа як доказу на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

При цьому, матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що долучені до матеріалів провадження оптичні диски з відеозаписами (відеофайлами) є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що було зафіксовано на особистий мобільний телефон патрульного поліцейського в електронному вигляді у виді файлу, що свідчить про те, що записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Вказані висновки узгоджуються з позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.07.2023 у справі №130/1781/22 (провадження №51-3155км23), від 19.08.2021 у справі №756/8124/19 (провадження №51-601км21), від 19.05.2021 у справі №204/4521/18 (провадження №51-5165км20), від 31.03.2021 у справі №333/1539/16-к (провадження №51-6546км20), від 29.03.2021 у справі №554/5090/16-к (провадження №51-1878кмо20), від 26.01.2021 у справі №236/4268/18 (провадження №51-3124км20), від 22.10.2020 у справі №677/2040/16-к (провадження №51-5738км19), від 10.09.2020 у справі №751/6069/19 (провадження №51-1704км20) та ін., які беруться судом до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Під час дослідження судом відеофайлів, що містилися на DVD-R-диску під назвою «Шинкарьов ААД №854069» та були збереженні в належному форматі, який дозволяв його відтворення на технічному обладнанні суду - «МР4», які 12.11.2024 надійшли до місцевого суду з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в місті Києві, стороною захисту не оспорювався той факт, що відеозаписи, що містяться на них, є ідентичними тим, які були надані суду на момент надходження справи про адміністративне правопорушення на розгляд.

При цьому, в цій справі саме сторона захисту є єдиним учасником, яка могла оспорити їх ідентичність тим відеозаписам, які були первинно долучено до матеріалів справи, оскільки, як вже було зазначено вище, стороною захисту не оспорювався той факт, що електронні докази - відеофайли містяться на чотирьох DVD-R-дисках, що були первинно долучені до справи, та той факт, що первинно долучені до справи відеозаписи були належної якості при відтворенні їх стороною захисту на власних технічних засобах при ознайомленні та підготовці до розгляду справи, водночас збереження вказаних електронних доказів - відеофайлів, що містилися на чотирьох DVD-R-дисках, у неналежному форматі об`єктивно позбавило можливості лише суд дослідити та надати оцінку в сукупності з іншими доказами у справі з причин, що не залежали від бажання будь-кого.

У цій справі судом не вчинено жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення, а лише отримано дублікат електронного доказу, який був наданий суду у належному форматі, враховуючи те, що такий доказ наявний у матеріалах справи в неналежному форматі. Слід звернути увагу на те, що матеріально-технічні можливості сторони захисту надали стороні захисту можливість здійснити свою оцінку електронних доказів, які містилися в матеріалах справи первинно, та висловити свої заперечення стосовно них, на відміну від місцевого суду, який через відсутність у розпорядженні суду матеріально-технічної можливості для відтворення формату електронних файлів (відеозаписів), які були збереженні на чотирьох DVD-R-дисках, був позбавлений можливості надати оцінку електронним доказам, які містилися в матеріалах справи первинно.

Слід звернути увагу, що дублікат електронного доказу, який був наданий суду у форматі «МР4», був отриманий органом Національної поліції без участі суду, після його отримання судом стороні захисту було надано можливість ознайомитися з ним на першу вимогу, а застосована судом процедура жодним чином не вплинула і не могла вплинути на формування сукупності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки направлена не на збирання нових доказів (неіснуючих на момент скерування поліцейським матеріалів справи до розгляду), а є отриманням наявного доказу у належній якості.

До того ж, вчиняючи такі дії суд жодних чином не вийшов за межі наданих йому повноважень та не порушив принципу безсторонності, оскільки відповідно до пунктів 2, 4 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, серед інших, питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, та чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 11.02.2021 у справа №11-1219сап19, від 02.09.2021 у справі №11- 97сап20 зазначає, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення та неузгодженість його елементів дає можливість свободи суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів.

КУпАП не передбачено, що суд має дослідити всі наявні у справі докази до моменту призначення справи до розгляду. Водночас, стаття 23 КПК України встановлює, що суд досліджує докази безпосередньо, що і було здійснено судом.

За таких обставин, виявлення технічної неможливості дослідити долучений до справи доказ в ході судового розгляду та отримання його судом у належній якості та форматі для його відтворення, без додаткових доказів, тобто тих, які були відсутні на момент надходження справи до суду, не свідчить порушення принципу змагальності в силу положень ст. 278 КУпАП.

Суд не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність цих відеозаписів, оскільки під час судового розгляду сторона захисту не заперечувала перебігу подій, відображених на них, а також участі водія ОСОБА_1 за цих подій та того, що обставини на цих відеозаписах є аналогічними тим, що надійшли до суду первинно. Крім того, досліджуючи ці відеозаписи безпосередньо в судовому засіданні, сторона захисту, посилаючись на обставини зафіксовані на них, обґрунтовувала свої доводи щодо неправомірних дій з боку працівників поліції.

Суд вважає, що положення КУпАП, Інструкцій №1452/735 та №1395, а також Порядку №1103 поліцейським дотримано.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативного адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 02.12.2021 №1257, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Керуючись статтями 401, 130, 221, 266, 276-280, 283-287 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту набрання постановою законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя А.В. Касьян