КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Баховського М.М., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Баховського М.М. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Згідно з постановою судді 05 вересня 2024 року о 07 годині 47 хвилин в с. Гора, Київської області, Бориспільського району, вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Баховський М.М. просить скасувати постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає, що постанова судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, та судовий розгляд проведено неповно.

Зокрема, апелянт вважає, що відео файли з боді камери поліцейського зафіксували чисельні порушення КУпАП допущені поліцейськими при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, відеозапис наданий суду не є безперервним.

На думку захисника, поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки це не підтверджується відео файлами. Відео з нагрудних камер поліцейських та протокол не містять об`єктивних даних на підставі яких можливо зробити категоричні висновки про наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Очевидним є те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, захисник вважає що, протокол про адміністративне правопорушення та додані до протоколу матеріали не містять достатніх доказів вини.

В даному випадку посадовою особою, яка складала протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих, належних та допустимих доказів винуватості особи.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Таким чином, на думку захисника, матеріали справи встановлюють очевидне порушення поліцейськими приписів ст. 266 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Баховського М.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 789475 від 05.09.2024 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даними рапорту працівника поліції.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника Баховського М.М. про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, який він, в силу вимог п. 2.5. ПДР України, зобов`язаний був пройти на вимогу поліцейського, є безпідставними.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як убачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського чи він щось вживав, ОСОБА_1 повідомив, що вчора випив пляшку пива.

Відтак доводи апелянта на те, що ОСОБА_1 не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння є неспроможними.

Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, проте водій відмовився виконати таку вимогу поліцейського.

Посилання захисника на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 не відмовлявся є безпідставними, оскільки з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного закладу за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від того, чи перебуває у стані сп`яніння чи під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій ОСОБА_1 , у якого поліцейські виявили ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у такому стані, керуючи транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія від проведення такого огляду, відтак немає підстав вважати огляд недійсним, як про це вказує апелянт.

Отже, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена належними і допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними.

Що стосується доводів захисника про відсутність повного та безперервного відеозапису, то вони є неспроможними, оскільки на відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та, власне, обставини складання протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить усі необхідні дані та інформацію, передбачену цією статтею, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу є безпідставними.

Доводи захисника проте, що водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, також є безпідставними та спростовуються даними рапорту працівника поліції про те, що після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП транспортний засіб марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 був припаркованим за місцем скоєння правопорушення без порушень ПДР.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддя районного суду дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 256, 280 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про порушення вказаних вимог закону є неспроможними.

За таких обставин суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року та закриття провадження у справі, а тому вказану постанову необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Баховського М.М. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 359/9772/24

Провадження № 33/824/302/2025

Головуючий у першій інстанції Кабанячий Ю.В.

Доповідач Ковальська В.В.