Справа № 275/1356/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 194483, 12.12.2024 о 02:03 годині в с-щі Брусилів по вул. Небесної Сотні 22, Житомирського району Житомирської області, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за місцем зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810ARBL0863», результат згідно тесту 368 від 12.12.2024 -1,25 ‰ (алкогольне сп`яніння). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні 30.01.2025 ОСОБА_1 у вчиненому розкаявся, вказав, що взяв автомобіль у батька та вечором вжив пиво. При зупинці поліцейськими розхвилювався, поліцейський казав, що так як неповнолітній, то він отримає попередження, водійських прав не має. Після того, як подихав у «Драгер», то перелякався і втік, його не наздоганяли, додому не приїздили, протокол не бачив і він при ОСОБА_1 не складався. В судове засідання 13.02.2025 та 17.02.2025 не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений належним чином, а тому суд розглядає справу без його участі.

В судовому засіданні поліцейський Гриб О.В. вказав, що коли почали оформлювати матеріали за ст. 130 КУпАП та після продувки на «Драгер» водій раптово залишив авто й втік, заперечень водій не висловлював, був збуджений та хвилювався.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд прийшов до наступних висновків.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд зауважує наступне.

На підтвердження факту вчинення правопорушення суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення від 12.12.2024 з відмітками про відмову від підпису та відсутністю пояснень (а.с.2); копії протоколу за ч. 2 ст.126 КУпАП (а.с.7); протокол газоаналізатора «Драгер», з показником 1.25 проміле, без підпису водія (а.с.9); диск з відеозаписом події (а.с. 15) та довідки.

Оцінюючи надані докази та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд констатує, що з дослідженого судом протоколу, доданих доказів та наявного в справі відеозапису встановлено, що протокол за ст. 130 КУпАП і всі матеріали до нього були складені не у присутності особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, вказане зазначав і ОСОБА_1 в суді.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 12.12.2024 та інші документи містять відмітку про відмову особи від підпису чи ознайомлення. Проте, як вбачається з відеозапису обставин події, працівники поліції не складали протокол у присутності особи, так як після фіксації результатів тестування водій ОСОБА_1 раптово покинув салон поліцейського автомобіля і зник з місця події, що не є тотожним відмові від вже складеного протоколу, який, вочевидь, складався вже в подальшому. Тобто відеозапис свідчить, що уповноваженими особами були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП та поліцейський обмежився лише констатуванням факту, що водій втік і склав протокол вже без його участі, інший висновок не вбачається.

Суд зазначає, що не можна вважати факт доведеності вчинення правопорушення за тієї обставини, що оскільки ОСОБА_1 втік посеред процедури оформлення, то він самоусунувся від надання пояснень, ознайомлення зі змістом правопорушення, яке йому інкримінується, та з іншими процесуальними документами. Вимоги статей 254, 256, 259, 260 КУпАП категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення (у разі коли таку особу було встановлено), та надають можливість уповноваженим особам у випадку ухилення від своїх процесуальних обов`язків осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, доставляти їх, зокрема, до поліцейського відділку для складення протоколу.

Однак, в матеріалах справи нема відомостей про переслідування водія після втечі чи про складання протоколу з його участю вже в подальшому, хоча місце проживання водія вже було встановленим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП щодо обов`язкової присутності особи при складанні протоколу, тому цей протокол не можна визнати належним та допустимим доказом.

Суд при оцінці цих обставин також враховує відповідну практику оцінки аналогічних обставин Житомирським апеляційним судом, рішення у яких є остаточними у даній категорії справ, зокрема справи № 279/4059/23, № 275/628/23, № 279/1441/23, № 275/1515/23, 279/1547/24, 274/6222/24, 296/1983/24, 274/6222/24, 935/3465/23, де провадження закривались саме у зв`язку з складанням протоколу без участі водія.

Крім того суд враховує і те, що згідно відеозапису після проведення огляду на місці зупинки поліцейський не встановив та не зафіксував згоду неповнолітнього водія з результатами огляду, що саме по собі призводить до порушення вимог ст. 266 КУпАП та п.п.6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 та спростовує факт вчинення адмінправопорушення ОСОБА_1 .

Крім того, водій ОСОБА_1 був неповнолітнім, що було відомо особі, яка складала протокол, і вказана обставина висуває додаткові вимоги як до роз`яснення прав особі, так і до дотримання процедури оформлення матеріалів щодо нього.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р. та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

З урахуванням наведеного, матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в розумінні статті 251 КУпАП, не містять достатніх доказів вини останнього, а викладені в них фактичні обставини правопорушення не підтверджені поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами в справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому судовий збір у даній справі не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 40-1, 33, 35, ч.1 ст.130, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. В. Миколайчук