Справа №: 307/5337/24
Провадження № 3/307/2445/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 та ч.1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 20 листопада 2024 року, ОСОБА_1 20 листопада 2024 року, приблизно о 10 год. 14 хв., порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку, в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області), на відстані 400 метрів до лінії державного кордону, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний Пост», за спробу незаконного перетину Державного кордону з України до Румунії поза пунктом пропуску через державний кордон України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 20 листопада 2024 року, ОСОБА_1 20 листопада 2024 року, приблизно о 10 год. 14 хв., порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку, в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області), на відстані 400 метрів до лінії державного кордону, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме: на неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Контрольний Пост», припинити протиправну поведінку для недопущення перетину державного кордону, своїми діями перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків, передбачених п. 5) ст. 19 та п. 12 ст. 20 Закону України «Про ДПСУ» від 19.06.2003, тобто порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про ДКУ» від 04.11.1991 та вимоги ч. 2 ст. 23 Закону України «Про ДПСУ» від 19.06.2003, чим вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з державною охороною кордону, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лукинюк В.В. подав клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень посилаючись на те, що 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 їхав на автомобілі у напрямку м. Тячів в якості пасажира; на блок-посту автомобіль зупинили та почали складати протоколи за ніби-то перетин кордону та злісну непокору. Які саме дії ОСОБА_1 призвели до інкримінованих йому правопорушень він так і не зрозумів, бо подія трапилася на блок-посту, наміру перетинати кордон у нього не було, тим паче він жодним чином не перешкоджав працівникам прикордонної служби виконувати їхні обов`язки. Жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути кордон з України до Румунії та здійснив злісну непокору, окрім самих протоколів немає, а тому провадження підлягає закриттю. Також просив розгляд справи проводити без їх із ОСОБА_1 участі.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 та ч.1 ст. 185-10 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях, складу адміністративних правопорушень керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із протоколів про адміністративні правопорушення від 20 листопада 2024 року видно, що ОСОБА_1 20 листопада 2024 року, приблизно о 10 год. 14 хв., порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку, в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області), на відстані 400 метрів до лінії державного кордону, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний Пост», за спробу незаконного перетину Державного кордону з України до Румунії поза пунктом пропуску через державний кордон України та здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме: на неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Контрольний Пост», припинити протиправну поведінку для недопущення перетину державного кордону, своїми діями перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків, передбачених п. 5 ст. 19 та п.12 ст.20 Закону України «Про ДПСУ» від 19.06.2003, тобто порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про ДКУ» від 04.11.1991 та вимоги ч.2 ст. 23 Закону України «Про ДПСУ» від 19.06.2003, чим вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з державною охороною кордону. ОСОБА_1 відмовився від підпису вказаних протоколів у присутності двох свідків. (а. с. 1).

Із протоколів про адміністративні затримання від 20 листопада 2024 року відомо, що ОСОБА_1 був затриманий о 10 год. 10 хв., 20 листопада 2024 року на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення (а. с. 2).

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 204-1 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад), то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому саме полягала спроба ОСОБА_1 незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, які саме дії ним були вчинені у здійснені такої спроби, та, у свою чергу, суд оцінює критично пояснення ОСОБА_2 , які долучені до протоколу, оскільки до вказаного протоколу не долучено жодних доказів про спробу незаконного перетину кордону, зважаючи на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками прикордонної служби на відстані 400 метрів від державного кордону, на блок-посту та відсутності будь -яких активних дій з боку ОСОБА_1 щодо спроби такого перетину.

Крім цього, частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено уст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у Постанові № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п.7).

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, а також чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пунктом 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, передбачено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно п.10 вказаного Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 185-10 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення, кваліфікуючою ознакою цього адміністративного правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених, проте в той же час законних вимог чи розпоряджень поліцейського під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, в той же час суб`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є наявністю вини у формі прямого умислу, тому з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він в межах прикордонної смуги не виконував законні вимоги працівника прикордонного наряду та перешкоджав виконанню прикондонним нарядом їх службових обов`язків.

Однак, у протоколі не зазначено, які саме вчинені ОСОБА_1 дії перешкоджали виконанню прикондонним нарядом їх службових обов`язків, а також не зазначено в чому саме виразилася злісна непокора ОСОБА_1 законному розпорядженню працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов"язків.

Будь-яких доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України та злісної непокори законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з державною охороною кордону.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204-1 та ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас