Провадження № 3/201/416/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором ПП «Ксафим груп», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 грудня 2024 року о 10 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Гоголя з вул. Шевченка в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надала переваги у русі, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «КІА», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував по головній дорозі вул. Шевченка. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона 06 грудня 2024 року приблизно о 10 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Ніссан», рухалась другорядною дорогою по вул. Гоголя у напрямку нерівнозначного перехрестя з вул. Шевченка в м. Дніпрі, перед виїздом на яке, вона переконалась у відсутності небезпеки для руху та почала його перетинання, як несподівано перед нею з`явився автомобіль «КІА», під керуванням водія ОСОБА_2 , який, на її думку, зупинився перед перехрестям, висаджуючи пасажира, та відновлював свій рух, чим увів її в оману, оскільки попередньо не створював для неї небезпеки, а тому це все відбулось для неї дуже несподівано.

Захисник під час судового розгляду, підтримавши позицію своєї підзахисної, просив залишити без розгляду, подані з їх сторони клопотання щодо витребування додаткових доказів, у зв`язку з їх недоцільністю.

Водій ОСОБА_2 під час розгляду справи суду пояснив, що він, керуючи автомобілем «КІА», в час та місці, зазначені в протоколі, рухався головною дорогою по вул. Шевченка з боку вул. Володимира Моссаковського у напрямку нерівнозначного перехрестя з вул. Гоголя в м. Дніпрі, перешкод для перетину якого не було, у зв`язку з чим він впевнено продовжував свій рух, виїжджаючи на перехрестя, однак несподівано відчув удар у стійку, передні та задні двері з лівого боку керованого ним автомобіля від зіткнення з автомобілем «Ніссан», на якому було пошкоджено передню частину, що притаманно механізмові ДТП, коли однин із водіїв виїжджає з другорядної дороги та не надає дороги іншому водієві, який слідує перпендикулярно головною дорогою. При цьому він може додати, що не висаджував пасажирів перед вищеозначеним перехрестям, а робив це задовго до цього, на вул. Володимира Моссаковського в м. Дніпрі.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушниці ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 06 грудня 2024 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення на перехресті нерівнозначних доріг відбулось в результаті того, що водій автомобіля «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не надала дороги іншому водієві автомобіля «КІА», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та, в незалежності від свого подальшого напрямку руху, мав перевагу по відношенню до попереднього водія, водночас зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень цих засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника події ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189869 від 06 грудня 2024 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин.

При цьому суд визнає неприйнятними показання водія ОСОБА_1 про те, що вона не порушувала правила дорожнього руху та переконалась у безпечності перетинання нерівнозначного перехрестя, на яке несподівано виїхав інший водій ОСОБА_2 , оскільки достовірно встановлено та ніким з учасників процесу не заперечується той факт, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності виїжджала з другорядної дороги на головну, по якій рухався водій ОСОБА_2 , а тому саме не надання дороги з боку правопорушниці стало причиною даного зіткнення. Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, під терміном дати дорогу розуміється вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, у зв`язку з чим саме в результаті не надання дороги водієм ОСОБА_1 відбулось зіткнення з іншим автомобілем, під керуванням водія ОСОБА_2 .

Таким чином ОСОБА_1 при виборі швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом не була врахована дорожня обстановка та її умови, зокрема інтенсивність, рівень та засоби організації дорожнього руху за його напрямком по ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Тобто в даній дорожній ситуації ОСОБА_1 не мала перевагу, а тому саме її дії першочергово знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, оскільки остання, наближаючись до нерегульованого перехрестя, оглядовість якого їй не обмежувалась, повинна була не продовжувати рух та не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це могло примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, а отже характер, черговість та ступінь її участі (внеску) призвели до спричинення протиправного наслідку.

Водночас аргументи сторони захисту щодо порушення іншим водієм правил дорожнього руху не заслуговують на увагу при розгляді даної адміністративної справи, оскільки під час її розгляду провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин, викладених у даному протоколі стосовно водія ОСОБА_1 та встановлення в її діях порушень Правил дорожнього руху України. До того ж достовірно було встановлено, що водій ОСОБА_2 до зіткнення слідував по головній дорозі та знаходився в усталеному стані при виїзді на перетинання проїзних частин, а отже дії останнього не могли викликати наслідки, що настали, оскільки він рухався в напрямку, що був обраний ним раніше, в той час коли саме водій ОСОБА_1 виїхала з другорядної дороги та наблизилась до смуги руху попереднього водія, у зв`язку з чим їх траєкторії руху перетнулись між собою.

Крім того позицію захисника щодо необхідності отримання додаткових доказів суд вважає недоцільною і такою, що лише безпідставно затягне розумні строки розгляду цієї справи в разі її задоволення, оскільки в матеріалах адміністративної справи наявна така кількість інформації, яка в повному обсязі характеризує дорожні умови та обстановку, що склалась на відповідній ділянці дороги, водночас даних матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення по ній. Разом з тим слід звернути увагу учасників провадження, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, встановлення обставин адміністративного правопорушення підлягає з`ясуванню саме при розгляді справи відповідним органом (посадовою особою), в даному випадку судом.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище доказам з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілем «КІА».

Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушниці в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що остання не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушницю адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушниці судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко