Справа № 486/887/24
Провадження № 33/812/58/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участі в режимі відеоконференції захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Марку Олени Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

17 січня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Марку О.В. подала апеляційну скаргу на постанову суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху, тоді як частиною 1 статті 130 КУпАП визначено відповідальність за порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Крім цього матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкоголю та не погодився з результатами алкотестеру та запропонував працівникам поліції поїхати для проходження огляду на стан сп`яніння до лікарні, але працівники поліції почали умовляти ОСОБА_1 не робити цього, оскільки там показники алкотестера будуть такими ж.

Крім того, апелянт посилалася на неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, оскільки працівниками поліції порушено вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції» та інших нормативно-правових актів, оскільки включення портативного відео реєстратора повинно відбуватися в момент початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У разі відсутності свідків проведення відео фіксації є обов`язковим.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 785114 вбачається, що о 23 год 08 хв 03 травня 2024 року ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Парковій в м. Південноукраїнську керував автомобілем «Opel Zafira» державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» Alcotest 6820, про що свідчить тест огляду № 268.

У даному протоколі зазначено, що водій порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Від огляду на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

Згідно акту огляду, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 склав 0,40 проміле. Акт також підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що на твердження працівника поліції про те, що він був зупинений під час керування транспортним засобом, ОСОБА_1 проти цього твердження не заперечує, про те, що він не керував транспортним засобом, не зазначає.

Також ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння з посиланням на те, що не є водієм оскільки не керував транспортним засобом.

За таких обстави суд звертає увагу на те, що довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом з`явився після укладення ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги з адвокатом, під час слухання справи у суді першої інстанції, тому суд розцінює цей довід як намагання ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Також з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що не погодившись з результатом тестування на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Доводи апелянта про те, що некоректною є поведінка працівника поліції, який роз`яснював водію, що у медичному закладі буде отриманий такий же результат, на висновки суду не пливає, оскільки таке твердження поліцейського не перешкоджало ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Натомість водій спочатку погодився на проходження огляду, а потім змінив свою думку та відмовився від нього.

Також безпідставним є довід апеляційної скарги про неналежність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення оскільки включення портативного відеореєстратора повинно відбуватися в момент початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Долучення до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису саме в частині зупинки та огляду водія ОСОБА_1 не свідчить про те, що включення портативного відеореєстратора не відбулося в момент початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка не є безперервною, оскільки доручення до протоколу відеозапису всієї робочої зміни працівника поліції є недоцільним та не передбачено діючими нормами законодавства.

За правилами статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться за участі двох свідків тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Оскільки відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, внаслідок незгоди з результатом тестування на місці зупинки транспортного засобу, зафіксована нагрудною камерою поліцейського, то залучення до складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків не вимагалося.

З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Довід апелянта про те, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв спростовується наявним у справі результатом тестування та актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 замість пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, вказує на допущену у протоколі описку та жодним чином не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Мраку Олени Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук