№ 755/558/25
№3 /755/640/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 15 грудня 2024 року, о 22 годині 00 хвилин, у м. Києві, по вул. Райдужній, 4, повторно керував автомобілем «Ford Escort», д/н НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто, не маючи права керування таким транспортним засобом, протягом року, чим порушив п. 2.1 а ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, щиро каявся, зазначивши, що він взагалі не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, однак, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи такого права.

Заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частинами 2-4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 197316; постановою серії ЕНА № 3604944 від 04.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора), який було переглянуто у судовому засіданні.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 , він взагалі не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Пояснення ОСОБА_1 також підтверджується долученою до матеріалів справи постановою серії ЕНА № 3604944 від 04.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Також, як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції було зазначено ОСОБА_1 про те, що він не отримував посвідчення водія, а тому, не має права керувати транспортним засобом.

Таким чином, неможливо позбавити права особи, якщо водій не набув права на керування транспортними засобами, тому, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 не може бути застосоване стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Зокрема, п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу може бути та є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.

Так, матеріали справи не містять відомостей про те, що транспортний засіб «Ford Escort», д/н НОМЕР_1 , знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 (зазначено ОСОБА_3 ), а тому, суд не вбачає підстав для оплатного вилучення транспортного засобу.

За таких обставин, враховуючи обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без з оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в даному випадку застосування вказаного адміністративного стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень та повністю відповідатиме меті його застосування.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 126, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень без позбавленням права керувати транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: