Справа №756/169/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,

за участі секретаря - Макушевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Шевчука Дмитра Ігоровича про відвід судді Оболонського районного суду м. Києва Касьян А.В. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2025 року адвокат Шевчук Дмитро Ігорович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Оболонського районного суду м.Києва Касьян А.В. у вказаній справі.

І. Суть заяви

В обґрунтуванні заяви про відвід зазначено, що 14 грудня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Справу передано на розгляд судді Оболонського районного суду м. Києва Касьян А.В.

До початку розгляду справи адвокатом подано клопотання про зупинення провадження та виклик свідка, у задоволенні яких суддею Касьян А.В. відмовлено. Крім того, суддею не досліджений у повному обсязі відеозапис, який міститься у матеріалах справи.

Така поведінка судді Касьян А.В. , на думку адвоката Шевчука Д.І., викликає об`єктивні побоювання щодо її безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), тобто порушується право ОСОБА_1 на справедливий і публічний розгляд, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилаючись на зазначені обставини адвокат просить відвести суддю Касьян А.В. від розгляду справи №756/169/25.

ІІ. Правові позиції сторін кримінального провадження та інших учасників

У судове засідання заявниця та її представник не з`явились, при цьому останній подав заяву про відкладення розгляду заяви про відвід, посилаючись на участь в процесуальних діях. При цьому жодних доказів участі адвоката у таких процесуальних діях суду не надано. Причини неявки заявниці ОСОБА_1 суду не повідомлено.

Суддя, якому заявлено відвід, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, надавши матеріали провадження №756/169/25.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути питання щодо відводу судді за наявними у справі матеріалами, без участі осіб, які не з`явилися без поважних причин.

Повно і всебічно дослідивши матеріали заяви та вказаної справи, суддя дійшла до таких висновків.

ІІІ. Встановлені обставини

Суддею встановлено, що 14 грудня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №195978 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

8 січня 2025 року до суду надійшли матеріали адміністративної справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Касьян А.В.

4 лютого 2025 року до суду надійшли клопотання адвоката Шевчука Д.І. про зупинення провадження та виклик свідка.

10 лютого 2025 року в судовому засіданні суддею відмовлено у задоволенні зазначених клопотань.

У подальшому, під час судового засідання судді Касьян А.В. заявлено усний відвід, а посіля подано відповідну письмову заяву до канцелярії суду.

У зв`язку з чим справу передано на автоматичний розподіл для розгляду відводу іншим суддею.

IV. Мотиви, з яких суддя виходить і положення закону, якими керується

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.відмовлено

Положення КУпАП, яким регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають можливість заявити відвід судді та відсутній порядок розгляду таких заяв, що може свідчити про наявність прогалин у національному законодавстві у частині процесуального врегулювання порядку відводу у даній категорій справ.

Водночас, в пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 8 червня 2017 року зазначено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Також в пункті 3.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2011(2) від 11 жовтня 2011 року виснувано, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності у необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

Отже, у даному випадку для вирішення питання щодо відводу, вважаю необхідним застосовувати аналогію процесуального закону, зокрема положення Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК України).

Необхідно зауважити, що вирішуючи питання відводу, суддя обмежена виключно вимогами щодо з`ясування наявності або відсутності будь-яких фактів, які можуть викликати обґрунтований сумнів у неупередженості судді під час судового розгляду та не вдається до обставин справи про адміністративне правопорушення.

Так, пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Зокрема, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно зі статтею 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Системний аналіз положень статей 75, 80 КПК України дає можливість дійти висновку про те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність. Відвід повинен бути вмотивований, тобто з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для такого.

При цьому зі змісту частини четвертої статті 81 КПК України вбачаються процесуальні наслідки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Стаття 2, 16 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Водночас, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

При цьому, суд зауважує, що можливість обґрунтування зацікавленою стороною законності вчинених судом процесуальних дій залежить не лише від бажання та здатності особи сприймати таке обґрунтування, а від правового розуміння цих дій, у тому числі у випадку, коли вони можуть не відповідати її прямим інтересам.

Застосування Бангалорських принципів поведінки судді, зокрема положень щодо незалежності судових органів, об`єктивності, чесності та дотримання етичних норм, вказує про те, що судді слід виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Разом з цим, питання особистої довіри зацікавленої сторони до суду, є оціночним та суб`єктивним поняттям і залежить від внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин. Тому цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але розцінені стороною як такі, що суперечать її інтересам, можуть сприйматися такою стороною як негативні, що зумовлює певну недовіру.

У даному випадку заява про відвід судді не містить переконливих доводів та обґрунтувань, які б могли свідчити про вчинення суддею дій, які слугують підставою для відведення від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відмова у допиті свідка та дослідження відеозапису у частині, яку суддя вважає достатньою для з`ясування конкретних обставин цієї справи, є виключно діями процесуального характеру, у межах вимог КУпАП, яким може бути надана оцінка судом апеляційної інстанції у порядку оскарження судового рішення по суті.

Отже, детально оцінивши доводи заявника та вивчивши матеріали адміністративної справи №756/169/25, вважаю, що заява про відвід, за своєю суттю, зводиться до незгоди адвоката з процесуальними рішеннями та діями судді Касьян А.В. під час вказаного судового розгляду, що у свою чергу не може бути виключною підставою для відведення.

Інших переконливих доказів для відводу, передбачених статтею 75 КПК України, суддею не встановлено, а тому суд презюмує безсторонність судді Касьян А.В. з наведених вище мотивів.

Враховуючи зазначене, суддя дійшла висновку про те, що аргументи представника заявника є необґрунтованими, а тому заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 75, 80-81 КПК України та статтями 245, 246 КУпАП суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Шевчука Дмитра Ігоровича про відвід судді Оболонського районного суду м. Києва Касьян А.В. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Копію ухвали надати заявнику та особі, якій заявлено відвід для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.С. Примак-Березовська