ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, - В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 30.11.2024 року о 23.54 год. в м. Павлограді по вул.Соборна, 38 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився під безперервну відеофіксацію та в присутності свідка, чим своїми діями порушив п.2.5 ПДР України.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- працівниками поліції був порушений порядок огляду на стан сп`яніння;

- в протоколі незрозуміло зазначена суть адміністративного правопорушення, так як не зазначено порядок проходження огляду на стан сп`яніння, зазначено лише, що він відмовився продути алкостестер Драгер;

- суд першої інстанції як на доказ вини послався на акт огляду на стан сп`яніння, однак вказав прізвище іншої особи, а не ОСОБА_1 ;

- відеозапис місця події не є безперервним та поліцейські не зазначали про застосування спеціального технічного засобу відеозапису, про модель якого також не зазначено у протоколі;

- в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, а саме те, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності свідка та продути алкотестер Драгер на місці зупинки транспортного засобу;

- відеозаписом місця події;

- актом на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими вимог процедури проведення огляду на стан сп`яніння, не є слушним та спростовується відеозаписом місця події, відповідно до якого працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 о 23:05 год. відмовився, зазначивши, що він нічого проходити взагалі не буде, та був попереджений про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водій ОСОБА_1 вимогу про направлення його до закладу охорони здоров`я не заявляв, що також підтверджується актом на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с. 4) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці, так і в медичному закладі, про що особисто поставив свій підпис ( а.с. 4,5).

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а згідно із 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції був порушений огляд на стан сп`яніння , - не заслуговують на увагу.

Не є слушними посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі зазначено про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки спростовується самим протоколом, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис місця події не є безперервним ,- не є слушними, так як на відеозаписі з місця події зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Положення ст.266 КУпАП не містить імперативної норми, яка покладає на співробітника поліції обов`язок про попередження про здійснення фіксації.

Твердження про те, що в протоколі не зазначені модель боді камери, суд не бере до уваги, так як зазначення у протоколі таких відомостей не передбачено ст. 256 КУпАП.

Є слушними твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції припустився технічної помилки при постановленні рішення, де помилково послався як на доказ вини акт огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки під відеозапис, однак дана помилка не може слугувати підставою для скасування постанови суду, і може бути виправлена як описка.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу залишити слід без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є.Джерелейко