ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/212/25 Справа № 932/6705/24 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Тома В.П., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого за ст. 185 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Тома В.П.

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2024 року о 18.00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Святослава Хороброго, біля будинку №12а, було встановлено ОСОБА_1 , який перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 . На законну вимогу пройти до РТЦК та СП від інспектора СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, чинив фізичний опір та погрожував фізичною розправою.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Тома В.П., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Вважає постанову необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не зазначено свідків даного правопорушення.

Вказує, що співробітники поліції не дали можливості ОСОБА_1 надати свої пояснення у справі, відмовили у наданні правової допомоги чим порушили право на захист ОСОБА_1 .

Вважає, що суд продублював обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому зміст доказів у постанові не розкрито та оцінка не була надана.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Тома В.П. підтримали апеляційну скаргу та з підстав, вкладених у скарзі просили її задовольнити.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи захисника, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обгрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, грунтується на доказах, наявних в матеріалах справи та положеннях матеріального закону, з огляду на наступне.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав. Зазначив, що не проїхав із поліцейськими до РТЦК, так як оновив свої дані в «Резерв+», і не перебував в розшуку. При цьому, на його вимогу продемонструвати йому відомості того, що він у розшуку, поліцейські йому не надали. Також, він прохав поліцейських дочекатися його адвоката, на що вони не відреагували, і не надали на місці йому протокол затримання. Поліцейські ОСОБА_3 , ОСОБА_4 силою витягли його за ноги з салону автомобіля, заламали, одягли кайдани, один з поліцейських став його душити. Вважав, що своїми діями поліцейські спровокували його, не надавши чіткої відповіді на його питання щодо затримання та розшуку. Вважає, що його дії не є злісною непокорою, спілкувався він із поліцейським ввічливо. Від підпису в протоколі відмовився.

В той же час, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскарженій постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.

Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення повністю доводиться: серії ВАД№ 173286 від 09.07.2024, з якого встановлено, що 09 липня 2024 року о 18.00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Святослава Хороброго, біля будинку №12а, ОСОБА_1 на законну вимогу пройти до РТЦК та СП від інспектора СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, чинив фізичний опір та погрожував фізичною розправою;

- рапортами інспекторів СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Фараона О. та ОСОБА_5 , відповідно до яких встановлено, що під час патрулювання по вул.Святослава Хороброго, було виявлено, зокрема ОСОБА_1 , після перевірки документів якого встановлено про те, що він перебуває у розшуку та має проїхати до мобілізаційного пункту по АДРЕСА_2 , на що останній після консультацій із адвокатами, відмовився. Роз`яснено ОСОБА_6 про можливість затримання в разі незгоди, запропоновано вийти з автомобіля, але ОСОБА_1 відмовився та став чинити опір. Після повідомлення про затримання о 17.53 год. ОСОБА_1 було повідомлено, що у разі невиконання вимог поліції, до нього буде застосована фізична сила. ОСОБА_7 надалі чинив пасивний опір, до нього працівниками поліції згідно рапорту було застосовано фізичну силу для того, щоб вивести з автомобіля, але останній став чинити активний опір. Далі ОСОБА_1 став погрожувати фізичною розправою, висловлюватися нецензурною лайкою. ОСОБА_1 було повідомлено про застосовування засобу «кайданки», так як останній поводився агресивно;

- поясненнями опитаних у суді першої інстанції інспекторів Фараона та ОСОБА_8 , які фактично підтвердили обставини правопорушення, наведені в складених рапортах;

- інформацією з протоколу АЗ№090091 про адміністративне затримання від 09 липня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції 09.07.2024 року о 17.53 год. та доставлено до службового приміщення мобілізаційного пункту №1 в м.Дніпро по вул.Панікахи, буд.1, у зв`язку із припиненням правопорушення, складанням протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ТЦК та СП;

- відеозаписами, долученим до матеріалів справи захисником адвокатом Тома В.П. та СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, які було досліджено судом, на яких зафіксовано процес спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , під час якого було запропоновано йому проїхати до мобілізаційного пункту по АДРЕСА_2 , у зв`язку із перебуванням у розшуку, після чого особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначив, що буде телефонувати адвокату. В подальшому ОСОБА_1 спілкувався по телефону, уникав від виконання законної вимоги працівника поліції добровільно вийти із автомобіля та проїхати до мобілізаційного пункту. Йому було повідомлено поліцейським, що у разі незгоди, його буде затримано. Але, в подальшому, ОСОБА_1 відмовлявся виходити з автомобіля та проїхати до мобілізаційного пункту, чим не виконав законну вимогу поліцейського. Після повідомлення про його затримання та застереження про можливість застосування до нього фізичної сили, ОСОБА_1 відмовився вийти з автомобіля. Після застосування сили, ОСОБА_1 затримано.

При цьому, з відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 працівники поліції неодноразово пред`являли вимогу щодо необхідності вийти з автомобіля та проїхати з ними до мобілізаційного пункту, а також роз`яснено наслідки невиконання вимог працівників поліції, зокрема фізичної сили та спеціального засобу.

Як встановлено з вищенаведених письмових доказів, відеозаписів, вказані неодноразові, повторені законні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не виконав, чим вчинив злісну непокору.

Вказане підтверджується також наданим протоколом про адміністративне затримання від 09.07.2024 року, з якою вбачається, що ОСОБА_1 було затримано 09.07.2024 року о 17.53 год., у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП та для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ТЦК та СП.

Та обставина, що працівниками поліції не надано на місці події ОСОБА_1 протокол затримання, як підстава відсутності складу та події адміністративного правопорушення судом не приймається, оскільки це не впливає на факт невиконання ОСОБА_1 законної вимоги поліцейського.

Також судом не приймаються доводи сторони захисту про те, що дії працівників поліції були неправомірними та порушували права ОСОБА_1 , так як відповідно до рапортів, 09.07.2024 року поліцейські здійснювали заходи, зокрема направлені на виявлення осіб, які ухиляються від призову за мобілізацією, військового обліку.

Про те, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку РТЦК, поліцейські неодноразово повідомляли останньому та наполягали проїхати для з`ясування цих обставин до мобілізаційного пункту, і вказані вимоги ОСОБА_1 не виконав.

При цьому, відповідно до вказаних рапортів, поліцейські, виконуючи свої посадові обов`язки, діяли у відповідності із вимогами Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області № 1309 від 23.05.2024 року «Про посилення безпекових, превентивних, антитерористичних та контрдиверсійних заходів», були одягнені у однострій співробітників Національної поліції України, мали жетони, шеврони.

В пункті 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого його адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Щодо позиції апелянта про невизнання своєї вини та, що самі по собі протоколи та рапорт не можуть слугувати однозначними доказами винуватості особи, то вони є безпідставними, оскільки в даному провадженні суд, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 , дослідив не самі лише протоколи та рапорт, а всі наявні в матеріалах докази у їх сукупності, зокрема і відеозаписи. При цьому, позицію ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не поїхав із працівниками поліції до мобілізаційного пункту, так як він оновив дані в додатку «Резерв+» та не перебував у розшуку, судом не приймаються як підстава для закриття провадження у справі, оскільки дані аргументи не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не спростовують факту невиконання ним законної вимоги працівників поліції 09.07.2024 року.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час повторного судового розгляду за участю ОСОБА_1 та, враховуючи його стійку, тривалу та зухвалу протиправну поведінку, в тому числі яка виразилась у злісній непокорі законним вимогам працівників поліції, його відношення до скоєного, який вину не визнав і усіляко намагався уникнути відповідальності, тому висновок суду першої інстанції про доведеність вини та необхідності закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, є обґрунтованим.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів, адміністративні правопорушення мали місце 09.07.2024 року, а отже, на момент розгляду справи спливли строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що на думку суду є обраною лінією захисту.

Доказів, які не досліджувались судом першої інстанції, апелянтами не надано.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тома Віталія Пилиповича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбаченого за ст. 185 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко