Справа № 488/1620/24
Провадження № 3/488/5/25
ПОСТАНОВА
17.02.2025 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює діловодом Миколаївського районного суду Миколаївської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (адреса вказана ОСОБА_1 в його заявах до суду), який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
14.04.2024 року о 01:07 годині в м. Миколаєві по вул. Ольшанців, в районі будинку №43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Mitsubishi Granolis», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, згідно висновку №431 КНП МОЦПЗ МОР, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток та СМС повідомлень за адресою, зазначеною при складанні протоколу ОСОБА_1 та номером телефону, зазначеному ОСОБА_1 у своїх заявах до суду.
Разом із тим, після проведеного судового розгляду, 17.02.2025 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про відкладення слухання справи на іншу дату через неможливість прийняти участь за сімейними обставинами, не підтвердивши її доказами щодо поважних причин його неприбуття до суду.
У судове засідання не з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Рудик М.Р., який був повідомлений завчасно та належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, до суду надав письмові заперечення, в яких вважав за необхідне адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення, посилаючись на те що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а представлений суду відеозапис таких доказів не містить.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, суд виходить з наступного.
Судом неодноразово відкладалось слухання по названій справі. Завжди причинами такого відкладання слугували заяви ОСОБА_1 та його захисника, які майже завжди жодними належними та допустимими доказами щодо причин неприбуття до суду підтверджені не були.
Поміж іншого, ще 12.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відкладення судового розгляду задля ознайомлення з матеріалами справи, яка судом була задоволена, однак до 17.02.2025 року так до суду і не з`явився, своїм правом на ознайомлення не скористався.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, було надано достатньо часу і створено усі умови для можливості реалізувати свої процесуальні права належним чином, в тому числі надано достатньо часу для надання пояснень, подання доказів.
Такі дії ОСОБА_1 та його захисника з приводу систематичних заяв про відкладення судового розгляду, на стійке переконання суду, є зловживанням своїми процесуальними правами, свідчать про їх умисний характер задля невиправданого затягування процесу з метою уникнення адміністративної відповідальності та покарання.
Захисником до суду було подано письмові заперечення з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, яким судом у своєму рішенні буде надана відповідна правова оцінка.
За вказаних обставин, та відповідно до вимог ст.268 КУпАП, що не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, та той факт, що 14.04.2025 року спливають строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 р. про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що не може розцінюватись як порушення прав особи, передбачених ст.268 КУпАП.
Не дивлячись на невизнання провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 873163 від 14.04.2024 року, від підпису якого, останній відмовився;
висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №431 від 14.04.2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі в присутності лікаря за допомогою Alcotest Drager;
дослідженими в суді даними відео з нагрудного відеореєстратора працівників поліції відповідно до якого, ОСОБА_1 було зупинено за порушення комендантської години для перевірки документів, в ході бесіди з ним, останній відмовився виходити з машини, проходити огляд на місці зупинки та в подальшому, після довгих розмов все ж таки поїхав до медичного закладу, однак і там висловив відмову лікарю про проходження огляду за допомогою Alcotest Drager, про що було складено висновок №431. Співробітниками поліції ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, складено протокол, від підпису якого останній відмовився.
Відповідно довідки Управління патрульної поліції у Миколаївської області від 15.04.2024 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 06.02.2007 року.
Аналізуючи представлені суду та досліджені докази, приходжу до наступних висновків:
Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Названі заперечення захисника ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі, спростовані матеріалами даної справи.
Так, відповідно до відеозапису із камери працівників поліції на місці події, при спілкуванні з поліцейськими, водій не висловлював жодного зауваження та заперечення стосовно того, що він керував транспортним засобом. Єдиним запереченням ОСОБА_1 протягом усього оформлення відносно нього матеріалів та процедури огляду, у тому числі у медичному закладі, слугувало його заперечення з приводу причин зупинки його автомобіля. Поліцейськими була надана можливість водію ознайомитись із протоколом та написати в ньому пояснення з приводу обставин порушення, однак останній таким правом не скористався.
При цьому, твердження про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких підтверджень про це матеріали справи не містять та спростовується розмовою поліцейського з ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозапису. Зокрема, ОСОБА_1 на запитання співробітників поліції «Чому Ви їдете в комендантську годину, чи потрібна допомога?», відповідає, що «Ну і що». Надалі каже, що їде додому та називає свою адресу (01.10 хвилина запису диск №1). Надалі, запитує співробітників поліції причину зупинки його автомобілю (01.43 хвилина запису диск №1), на що інспектор повідомляє, що на нього є орієнтировка - повідомлення людини на лінію -102 щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Надалі (04.01.45 година запису диск №1), вже після проведеного огляду ОСОБА_1 лікарем, останній знову намагається з`ясувати питання правомірності зупинки його транспортного засобу співробітниками поліції, не погоджуючись виключно з тим, що автомобіль співробітників поліції зупинив його, рухаючись йому назустріч, вважаючи, що останні повинні були їхати позаду його автомобіля. При цьому ОСОБА_1 неодноразово стверджує, що автомобіль співробітників поліції рухався відносно нього «лоб у лоб», чим створив йому аварійну ситуацію, тому він був вимушений зупинитися, щоб пропустити екіпаж поліції.
Ні поряд з автомобілем ОСОБА_1 , ні в його автомобілі сторонніх осіб немає.
При цьому, відсутність відеофіксації керування транспортним засобом не є порушенням вимог КУпАП і, тим більше, підставою для закриття провадження в справі, оскільки за змістом ст.251 цього Кодексу джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи.
В даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним адміністративного правопорушення.
За такого, доводи сторони захисту щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає необґрунтованими.
Надавши оцінку представленим доказам, суддя находить доказаною вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З врахуванням скоєного, особи ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, відсутності у останнього права на керування транспортним засобом, вважаю за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення, визначене санкцією інкримінованої статті у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами.
Керуючись статтями 283-284, 289, 294 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Т.М. Головіна