Номер провадження: 23-з/813/17/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Вадовської Людмили Миколаївни від розгляду справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року.

12 лютого 2025 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Вадовської Людмили Миколаївни.

Вказана заява вмотивована тим, що суддя Вадовська Л.М. незаконно допустила до матеріалів справи адвоката Токаєву Ю.В. чим порушила ст. 271 КУпАП. І як наслідок, суддя Вадовська Л.М. простимулювала порушення ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, Правил адвокатської етики. Крім того, заявник стверджує, що 26 листопада 2024 року автоматизований розподіл судової справи №523/14975/24, проведено незаконно, у зв`язку з тим, що під час автоматизованого розподілу справи про адміністративне правопорушення №523/14975/24 (провадження №33/813/142/25) судді Одеського апеляційного суду - Дришлюк А.І., Заїкін А.П., Назарова М.В., Кострицький В.В., Лозко Ю.П., Карташов О.Ю., Коновалова В.А., були виключені з автоматизованого розподілу з підстав «відсутня спеціалізація».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12.02.2025 року заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Вадовської Людмили Миколаївни передано на розгляд судді Таварткіладзе О.М.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 17.02.2025 року на 11:00 год., ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Саінчук А.О. в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.

При цьому, належним чином повідомлялись шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету адвоката в системі «Електронний Суд» 13.02.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного кабінету.

17.02.2025 року на адресу суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю захисника у іншій справі №523/13987/24, оскільки призначено справу до розгляду на 17.02.2025 року на 11:00 в Суворовському районному суді м. Одеси.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до правил організації ефективного кримінального судочинства, яке є найбільш наближеним до розгляду справ про адміністративні правопорушення, затверджених Рішенням Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року, Рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року учасник судового провадження, який не може з`явитися у судове засідання, зобов`язаний негайно, але не пізніше, ніж за 24 години до чергового судового засідання, повідомити про це суд, а відповідальна особа суду повідомляє про це інших учасників кримінального провадження з метою економії процесуального часу.

Дослідивши подану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви, оскільки враховуючи стислі строки розгляду відводу судді передбаченні КПК, а також розумні строки розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року, яка знаходиться в провадженні судді з 26.11.2024 року, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про відвід судді у відсутність заявника належним чином повідомленого, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268 і 294 КУпАП. Крім того, захисник не був позбавлений був можливості подати клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

За таких підстав, а також враховуючи, що заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в заяві про відвід, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду вказаної заяви та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Процедура відводу судді у справі про адміністративне правопорушення положеннями КУпАП не врегульована.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо заявленого відводу, застосувати норми КПК України, які регулюють процесуальну процедуру вирішення відводів та самовідводів у кримінальному провадженні, а саме: ст.ст. 75, 80-81 КПК України.

Положеннями статей 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Пунктом 4 статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Нормами Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Мироненко і Мартенко проти України, Рудніченко проти України).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру ).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії ).

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Одночасно апеляційний суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Ставлячи питання про відвід судді Вадовської Л.М. з підстав незаконного доступу до матеріалів справи адвоката Токаєвої Ю.В. заявник виходила з того, що суддя порушила ст. 271 КУпАП та простимулювала порушення адвокатом Токаєвої Ю.В. ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, Правил адвокатської етики.

Одеський апеляційний суд звертає увагу, що документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 17.04.2019 нова редакція (далі - Положення) зі змінами, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України. Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги, є реквізитом ордеру (пункт 12 Положення). Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2024 року адвокат Токаєва Ю.В. подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. На підтвердження повноважень діяти в інтересах ОСОБА_1 , міститься ордер серії ВН № 1445366 виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 10 грудня 2024 року.

На заяві міститься резолюція судді Вадовської Л.М. від 12.12.2024 року, про надання матеріалів справи для ознайомлення.

Аналізуючи в сукупності положення законодавства щодо повноважень адвоката та матеріалів справи, апеляційний суд виходить при розгляді цього питання, з презумпції добросовісності дій адвоката при укладені договору про надання правничої допомоги і виконання відповідного договору. Вищезазначені положення нормативно - правових актів, дають підстави вважати, що обов`язок спростування такої презумпції покладається на особу, яка має сумніви у діях адвоката як уповноваженої особи за відповідним договором про надання правничої допомоги, а не у відповідного суду.

При таких обставинах відсутні підстави для висновку, що допустивши до ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 адвоката Токаєву Ю.В. у відповідності до поданої нею заявою та доданим до заяви ордеру серії ВН № 1445366 виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 10 грудня 2024 року щодо представництва інтересів ОСОБА_1 , суддя Вадовська Л.М. тим самим простимулювала порушення адвокатом Токаєвої Ю.В. ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, Правил адвокатської етики і що такі дії судді є підставою для її відводу від розгляду апеляційної скарги Шастала Р.В. по суті в розумінні Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року та положень ст.ст. 75, 80-81 КПК України.

Доказів звернення до КДКА заява не містить.

Інші доводи, на які посилається заявник, як на підстави для відводу, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, безпідставні і такі, що ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях заявника та носять абстрактний та неконкретизований характер, з огляду на таке.

Автоматизований розподіл справ про адміністративні правопорушення в Одеському апеляційному судді здійснюється відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, погодженого наказом Державної судової адміністрації України від 02.04.2015 №45 й затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25 (із змінами), Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 (зі змін. та доп.), за правилами визначеними Інструкцією користувача Комп`ютерної програми «Д-3», затвердженої наказом генерального директора ДП «ІСС» №62/ОД від 20.04.2023 (із змін.) та враховуючи рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 23.12.2022 (із змінами від 28.08.2024).

Так, відповідно до рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 23.12.2022, у редакції чинній на момент автоматизованого розподілу, з 01.01.2023 автоматизований розподіл справ про адміністративні правопорушення (окрім справ: пов`язаних з корупцією; про порушення митних правил; про порушення законодавства про державну таємницю) та заяв про визначення підсудності, що реєструються за індексом «23-3», здійснювати між усіма суддями Одеського апеляційного суду. Встановлено з 01.01.2023 граничний ліміт навантаження справ про адміністративні правопорушення (окрім справ: пов`язаних з корупцією; про порушення митних правил; про порушення законодавства про державну таємницю), на одного суддю на рівні 3 справи. У разі досягнення вказаного граничного показника навантаження розподіл справ відносно такого судді припиняється до набрання кожним суддею такого показника. У разі досягнення граничного ліміту навантаження у 3 справи кожним суддею та продовження надходження справ, правило цього пункту діє повторно. Аналогічне правило діє і в подальшому.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2024 року до Одеського апеляційного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 року обрано головуючого суддю: Вадовська Л.М.

Як на підставу заявленому відводу судді Вадовської Л.М., заявник посилається на те, що під час автоматизованого розподілу справи про адміністративне правопорушення №523/14975/24 (провадження №33/813/142/25) судді Одеського апеляційного суду - Дришлюк А.І., Заїкін А.П., Назарова М.В., Кострицький В.В., Лозко Ю.П., Карташов О.Ю., ОСОБА_2 , були виключені з автоматизованого розподілу з підстав «відсутня спеціалізація».

З метою перевірки доводів заяви про відвід судді Вадовської Л.М., апеляційним судом здійснено запит щодо викладених у заяві запитань з приводу роботи автоматизованої системи розподілу судових справ.

Із відповіді на запит щодо підстав виключення судів під час автоматизованого розподілу провадження, вбачається, що за інформацією відповідальної особи за автоматизований розподіл справ (матеріалів), на момент автоматизованого розподілу справи № 523/14975/24 (апеляційне провадження №33/813/142/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та відповідно до даних АСДС КП «Д-3» були виключені з автоматизованого розподілу судді Дришлюк А.l., Заїкін А.П., Назарова М.В., Кострицький В.В., ОСОБА_3 ОСОБА_2 , Карташов О.Ю., оскільки ці судді на той час вже отримали граничну кількість справ про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в автоматизованому розподілі вказаного провадження приймали участь 13 суддівів: ОСОБА_4 , Драгомерецький М.М., ОСОБА_5 , Котелевський Р.І., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з яких АСДС обрано суддю ОСОБА_4 .

Разом з цим, повідомляють, що у зв`язку з відсутністю в АСДС функціоналу (механізму) щодо регулювання навантаження на суддів відповідно до зазначеного рішення зборів суддів, з метою забезпечення виконання вказаного рішення зборів суддів відповідальною особою за автоматизований розподіл застосовуються такий механізм як проставляння/зняття спеціалізації відповідної категорії справ «Справи про адміністративні правопорушення», відносно кожного судді та з урахуванням граничного показника навантаження справ.

3 огляду на вищевикладене, розподіл справи №523/14975/24 (апеляційне провадження №33/813/142/25) відбувся без порушень та на виконання рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 23.12.2022 року (із змінами від 28.08.2024 року).

Враховуючи викладене, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а також відсутність будь-яких, передбачених законом обставин та доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді Вадовської Л.М., апеляційний суд дійшов висновку, що заява захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Вадовської Людмили Миколаївни за наведених обставин задоволенню не підлягає.

Інших підстав, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості судді Вадовської Л.М., заявник не н авів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Вадовської Людмили Миколаївни - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе