П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сірача С.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерки, письмових проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 10.12.2024 о 18 год. 35 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного та психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , а саме: не впускала його до квартири, невістку ОСОБА_3 , а також їх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілих, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 17.02.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Сірач В.С. просив зарити провадження у справі за відсутності у діянні його підзахисної складу адміністративного правопорушення, посилаючись на зміни, внесені до ст. 173-2 КУпАП, зокрема, відсутність доказів заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілих. Захисник надав до суду диск із відеозаписом із місця події та інші письмові документи на підтвердження зазначених ним у письмових запереченнях обставин, які він підтримав у судовому засіданні.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які також є законними представниками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , у судове засідання 17.02.2025 не з`явилися, хоча завчасно та належним чином повідомлялися про заздалегідь узгоджені з ними дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать складені секретарем телефонограми, довідки про доставку судових повісток у вигляді смс-повідомлень, заява потерпілих від 13.01.2025 про відкладення розгляду справи та заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, до яких не долучено доказів на підтвердження поважності причин їх чергової неявки до суду.

Водночас суд зауважує, що потерпілі, явка яких не є обов`язковою, не були позбавлені права надати свої суду свої письмові пояснення, клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції тощо.

Чинний КУпАП, зокрема, ст. 277-2 не містить передбаченого порядку вручення судових повісток та викликів і не дає правового визначення про дані зі своєчасного сповіщення про судові засідання.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду для інформування особи про дату, час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи та сучасні засоби зв`язку, такі як рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення тощо. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Також суд звертає увагу на те, що інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін і предмету спору.

Керуючись завданнями КУпАП (ст. 1 КУпАП) і провадження у справах про адміністративні правопорушення (ст. 245 КУпАП), а також з огляду на положення ст. 277 КУпАП щодо строків розгляду справи, зважаючи на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілих на підставі наявних у справі матеріалів, обсяг яких є достатніми для прийняття рішення у справі.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , у редакції на час складання адміністративних матеріалів, передбачала відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, зміст якого охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до протоколу долучено заяви і пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , зі змісту яких вбачається, що співвласники квартири перебувають у стані триваючого конфлікту, форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та рапорт працівника поліції, що на думку суду не є недостатнім для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що сам факт звернення до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 10.12.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. Відповідних медичних документів, будь-яких інших доказів на підтвердження наявних наслідків, зокрема, у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілих суду не надано. Документи на підтвердження віку дітей, які зазначені потерпілими у протоколіїх (свідоцтва про народження), а також факту родинних відносин між потерпілими у матеріалах справи відсутні.

Також суд зауважує, що у протоколі зазначено потерпілими і свідками одних і тих самих осіб, що суперечить нормам КУпАП, який не передбачає поєднання в одній і тій же особі одночасно двох процесуальних статусів.

Долучений до протоколу рапорт поліцейського не є допустимим доказом, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.

У судовому засіданні відтворено відеозапис із місця події, наданий захисником ОСОБА_1 , який пояснив, що на відео зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_3 , яка перебуває у квартирі, що з її слів була відчинена, а також вбачається, що жодних перешкод у потерпілих із боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щоб потрапити до житла не було, доказів про те, що ОСОБА_1 вчинялись будь-які активні дії, змінені замки або створені якійсь інші перепони відсутні.

Натомість захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_3 у вказаній квартирі не зареєєстрована, що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання громадян від 21.08.2024.

Зі змісту заперечень захисника вбачається, що такі дії потерпілих розцінені стороною захисту як помста, оскільки за результатом розгляду аналогічної справи за зверненням ОСОБА_2 його матір не було визнано винуватою та провадження по справі закрито, про що свідчать відповідні судові рішення. При цьому чоловіка ОСОБА_1 , який також проживає у даній квартирі, працівниками поліції не опитано.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд керується закріпленим у ст. ст. 62 і 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достатні і переконливі докази, які б беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність в її діянні події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що в силу п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змін, внесених у статтю 173-2 КУпАП Законом України № 3733-IX від 22.05.2024, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого. Сама лише можливість настання такої шкоди, в силу приписів ст. 8 КУпАП, із 19.12.2024 не може бути підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 173-2, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя