Єдиний унікальний номер 142/69/25
Номер провадження № 3/142/67/25
ПОСТАНОВА

іменем України

17 лютого 2025 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Нестерук В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженицю с. Миролюбівка Піщанського району Вінницької області, громадянку України, проживаючу в АДРЕСА_1 , непрацюючої, -

за ч. 2 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області від відділення поліції №1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 032854 від 05 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу 15 січня 2025 року біля 15-00 год. ОСОБА_1 повторно протягом року ухилилась від виконання ст. 150 Сімейного кодексу України по вихованню та навчанню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 15 січня 2025 року біля 15-00 год. перебуваючи по вул.Козацькій с.Миролюбівка виражався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вдарив її в обличчя сніжкою, в діях якого вбачається правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнала, обставини викладені в протоколі заперечувала.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такіпитання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь урозгляді справи,про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та долучені до нього матеріали, приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 повинно бути закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 184 КУпАП передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З копії електронного рапорту інспектора грпп СПД №1 Дідура В.А. від 17 січня 2025 року слідує, що заявником являється ОСОБА_4 , який повідомив, що 15 січня 2025 року близько 15 год. коли його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениця 3 класу, поверталась додому з школи однокласники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кидали в сторону ОСОБА_3 сніжками, внаслідок чого спричинили забій носа ОСОБА_7 , інформація потребує додаткового розгляду.

З копії електронного рапорту інспектора ювенальної превенції ВП №1 Тульчинського РВП Кубаєнко Л.В. від 17 січня 2025 року слідує, що по прибутті до с.Миролюбівка КЗ Ліцею, встановлено, що заявником являється ОСОБА_4 , який повідомив, що 15 січня 2025 року близько 15 год. коли його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениця 3 класу, поверталась додому з школи то однокласники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кидали в сторону ОСОБА_3 сніжки, в результаті чого ОСОБА_8 влучив в обличчя, інформація потребує додаткового розгляду.

З копії письмових пояснень ОСОБА_4 від 17 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року близько 15-00 год. після уроків його дочці ОСОБА_3 її однокласники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за межами навчального закладу нанесли сніжкою та кулаком тілесні ушкодження у вигляді забиття носа, про даний факт він повідомив до поліції.

З копії письмових пояснень ОСОБА_3 від 17 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року коли вона поверталась зі школи разом з однокласниками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , по дорозі ОСОБА_14 та ОСОБА_8 почали образливо чіплятись і виражатись в її адресу нецензурними словами та в подальшому ОСОБА_14 зліпив сніжку та кинув її і попав в ніс, також до неї підійшов ОСОБА_8 та наніс удар кулаком по носі, при цьому зпитав чи мало їй ще, в подальшому про даний факт вона розповіла батькам.

З копії письмових пояснень ОСОБА_2 від 17 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року вони йшли із однокласниками ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_12 , та він з ОСОБА_10 кидали сніжками один в одного, та коли він ухилився від сніжки, то сніжка яку кинув в нього ОСОБА_14 влучила в ОСОБА_17 , яка саме в цей час повернулась обличчям, він по неї сніжками не кидав і ніяких удорів в обличчя не наносив, а ОСОБА_17 сама йшла і палкою в носі ковирялась.

З копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 17 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року близько 15 год. коли діти повертались зі школи а саме ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_19 , йдучи додому діти грались сніжками. ЇЇ син кидав сніжками в ОСОБА_20 а той в нього, це бачила ОСОБА_21 . Про те, що її син розбив носа ОСОБА_22 не може бути правда, так як сім`я заявника є дуже скандальними людьми і часто говорять неправду, погрожують їй по телефону фізичною розправою.

З копії письмових пояснень ОСОБА_23 від 31 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року після школи він з однокласниками ОСОБА_15 та ОСОБА_9 та ще двома дівчатами близнючками Маломен ОСОБА_24 та ОСОБА_12 разом йшли додому. По дорозі він і ОСОБА_25 грались сніжками, кидались по дівчатам, під час гри ОСОБА_26 попав сніжкою в обличчя ОСОБА_22 , ніхто у носа її рукою не бив і ніяка кров з носа в неї не йшла. На роздоріжжі ОСОБА_27 зустріла бабуся і вони всі в тому числі і ОСОБА_17 пішла з ними, а вони з ОСОБА_28 пішли далі, більше того дня ОСОБА_17 не зустрічали.

З копії письмових пояснень ОСОБА_29 від 27 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року вона з сестрою ОСОБА_12 та ОСОБА_30 , ОСОБА_31 і ОСОБА_10 йшли додому після школи, коли йшли вони з дівчатами йшли по одній стороні вулиці а хлопці по іншій стороні та кидались по них сніжками, коли вони йшли ніхто з них не зачіпав ОСОБА_17 і не били її в обличчя чи інші частини тіла, кров із носа у ОСОБА_17 не йшла, ніяких серветок їй ніхто не давав, коли дійшли до роздоріжжя ії зустріла бабуся і вони з сестрою і ОСОБА_19 пішли додому а хлопці пішли зовсім іншою вулицею, ніхто її не бив, інколи ОСОБА_17 може перебільшувати.

З копії письмових пояснень ОСОБА_32 від 27 січня 2025 року слідує, що 15 січня 2025 року вона зустрічала своїх онуків ОСОБА_16 і ОСОБА_12 зі школи, коли була на роздоріжжі то бачла, що онуки йшли з ОСОБА_15 та двоє хлопчиків ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , дівчата йшли по одній стороні дороги, хлопці по іншій, хлопці кидали сніжками по дівчатах, вона забрала онучок додому і ОСОБА_33 пішла з ними до себе до дому, хлопці пішли по нижній вулиці. Коли йшли то онуки чи ОСОБА_17 не казали що хлопці вдарили ОСОБА_17 в обличчя або з носа йшла кров, такого не було. Про даний інцедент коли стало відомо, поговорили з ОСОБА_24 та ОСОБА_12 , які повідомили, що хлопці грали сніжками і кидали по них, але ніхто не бив та не наносив ніяких ударів ОСОБА_22 і ніякої крові там не було, це все вигадки ОСОБА_17 .

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, долучені письмові матеріали, пояснення свідків суд вважає, що останні не міститься даних, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що належних, достовірних та достатніх доказів які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та беззаперечно підтверджували її вину у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано, керуючись положеннями ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-15, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Суддя: