Житомирський апеляційний суд
Справа №282/985/24 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Номер провадження №33/4805/119/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , Тещенка Миколи Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Тещенка Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 01.08.2024 о 20 год 35 хв в с Мотовилівка вул Вербівка Житомирського району Житомирської області керував транспортним засобом мінітрактор DV 159 RXI, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний нагрудний відео реєстратор АМ 1208, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Тещенко М.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, невідповідність висновків суду обставинам справи. На його думку, працівниками поліції не забезпечено належне оформлення адміністративних матеріалів та не доведено зміст обвинувачення ОСОБА_1 . Зокрема, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі, оскільки до нього були внесені додаткові записи щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 після його підписання. Так, в примірнику протоколу, який видавався ОСОБА_1 , відсутнє посилання на нормативний акт, яким передбачено відповідальність за вчинене правопорушення. Суд в постанові констатував порушення процедури оформлення протоколу, однак вказав, що працівником поліції зачитано ОСОБА_1 суть правопорушення. Водночас, суд не врахував, що ОСОБА_1 озвучено лише фабулу (об`єктивну сторону) правопорушення, але не зазначено нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за такі дії ч.1 ст. 130 КУпАП та, у подальшому, незаконно здійснено допис у цій частині протоколу. В апеляційній скарзі послався на норми КПК України, рішення ЄСПЛ та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи зазначені у клопотанні обставини, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 661685 від 01.08.2024, вбачається, що ОСОБА_1 01.08.2024 о 20 год 35 хв в с Мотовилівка вул Вербівка Житомирського району Житомирської області керував транспортним засобом мінітрактор DV 159 RXI, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний нагрудний відео реєстратор АМ 1208, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №661685 від 01.08.2024 (а.с.2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА №314703 від 01.08.2024 (а.с.3); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП від 01.08.2024 (а.с.4); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 01.08.2024 (а.с.6); диском відеозапису події (а.с.7).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Наявним у справі відеозаписом підтверджено, що порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння недійсним, працівниками поліції не допущено.

Адвокат в апеляційній скарзі посилається на те, що працівники поліції не забезпечили належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: озвучили ОСОБА_1 лише фабулу (об`єктивну сторону) правопорушення та на момент підписання протоколу в примірнику ОСОБА_1 було відсутнє посилання на ч.1 ст.130 КУпАП, що, на його думку, свідчить про не доведення особі обвинувачення і робить протокол недопустимим доказом.

Проте, такі твердження є необґрунтованими, оскільки у даному випадку у протоколі детально викладено обставини події та суть правопорушення, які були доведені ОСОБА_1 , а, отже, він мав можливість реалізувати своє право на захист. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що допис у протоколі після його підписання, не спотворює обставини справи та не впливає на кваліфікацію дій особи. Доповнення стосується правової кваліфікації, а не фактів події, які були викладені і доведені ОСОБА_1 на момент складання протоколу. Отже, такі зміни не вплинули на зміст обвинувачення та права особи.

ЄСПЛ наголошує, що не будь-яке порушення процесуальної форми веде до недопустимості доказу, а лише ті, що істотно впливають на право на захист. У даному випадку, допущене працівниками поліції порушення процедури оформлення протоколу (відсутність правової кваліфікації у примірнику особи) не є істотним, не виключає допустимість протоколу, як доказу, не позбавляє ОСОБА_1 права на захист. Останньому була доведена суть обвинувачення, що виключає порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання адвоката Тещенка Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Любарського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Тещенка Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Любарського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич