Постанова

Іменем України

10 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №33/824/777/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Джас Ірини Василівни, яка одночасно є представником ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Джас Ірини Василівни, яка одночасно є представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на постанову Оболонського районного суду м. Києва

в складі судді Белоконної І. В.

від 26 листопада 2024 року

у справі №756/12853/24 Оболонського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який зареєстрований як тимчасово-переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

1. Історія справи

01 жовтня 2024 року екіпаж патрульної поліції прибув на виклик щодо невиконання терміновогозаборонного припису за адресою АДРЕСА_1 . Поліцейські установили, що поліцію викликала ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 та яка написала заяву про притягнення останнього до відповідальності за порушення термінового заборонного припису, адже він прийшов у квартиру, на яку, як вона вважала, він не має жодних прав.

Унаслідок цих обставин сержант поліції Бондар А. О. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №544820 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 01.10.2024, о 22 год. 10 хв., за місцем свого проживання, на АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис №485019 від 27.09.2024 на заборону в будь-який спосіб контактувати, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що потерпілою є ОСОБА_2 , а також що у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речі не вилучалися, огляд не проводився. В протоколі також зафіксовано, що матеріальну шкоду не заподіяно. До протоколу додано заяву ОСОБА_2 . Заяв та клопотань не надходило.

2. Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Оболонського районного суду м. Києвавід 26 листопада 2023 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд виходив із недоведеності обставин, які викладені у протоколі відносно ОСОБА_1 , а саме, що останній порушив ТЗП №485019 від 27.09.2024.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Джас І. В. подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просила скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2023 року та ухвалити нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

4. Аргументи скаржника

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не дослідив форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, що вказує на неповноту судового розгляду.

Зазначено, що пояснення свідка (сина) надані під впливом батька, а тому помилково узяті до уваги місцевим судом.

Судом не враховано, що кривдник не зареєстрований та не проживає за адресою АДРЕСА_1 , а потерпілою є не ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 , яка є тещею ОСОБА_1 та саме відносно неї останньому було винесено ТЗП №485019 від 27.09.2024.

В подальшому доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із діями ОСОБА_1 щодо його перебування у квартирі, що належить його тещі та фактичного заволодіння її квартирою.

5. Позиція учасників справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні

У судовому засіданні 10.02.2025 адвокат Джас І. В. надала пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити з підстав наведених в ній.

У судовому засіданні 10.02.2025 ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги, вважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення залишити без змін.

6. Позиція Київського апеляційного суду

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення адвоката Джас І. В., яка є одночасно представником потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також пояснення ОСОБА_1 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

7. Фактичні обставини справи

Судом установлено, що 01 жовтня 2024 року екіпаж патрульної поліції прибув на виклик щодо порушення термінового заборонного припису за адресою АДРЕСА_1 . Поліцейські установили, що поліцію викликала ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 та яка написала заяву на останнього, у якій просила притягнути його до відповідальності за порушення термінового заборонного припису, адже він прийшов у квартиру, на яку, як вона вважала, він немає жодних прав. У квартирі також була присутня мати потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є тещею ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ОСОБА_4 2010 року народження.

Сержант поліції Бондар А. О. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №544820 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 01.10.2024, о 22 год. 10 хв., за місцем свого проживання, на АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис №485019 від 27.09.2024 на заборону в будь-який спосіб контактувати, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що потерпілою особою є ОСОБА_2 , а також що у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речі не вилучалися, огляд не проводився. В протоколі також зафіксовано, що матеріальну шкоду не заподіяно. До протоколу додано заяву ОСОБА_2 . Заяв та клопотань не надходило.

Судом також установлено обставини неможливості визначення з ким саме було заборонено контактувати ОСОБА_1 та місця такої заборони.

8. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає також відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Як вже зазначалось вище, в протоколі серії ГП№544820 від 01.10.2024 вказано, що громадянин ОСОБА_1 , 01.10.2024, о 22 год. 10 хв., за місцем свого проживання, на АДРЕСА_1 , порушив терміновийзаборонний припис №485019 від 27.09.2024 на заборону в будь-який спосіб контактувати. У графі «Потерпіліий» вказано: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 1).

Із заяви ОСОБА_2 на ім`я начальника ГУ НП в м. Києві вбачається, що остання просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за порушення термінового заборонного припису, адже він прийшов у квартиру, на яку, як вона вважала, він немає жодних прав та погрожував їй та її матері (а. с. 3).

На аркуші справи 4 міститься витяг у виді таблиці з назвою терміновий припис - особа. Дана таблиця містить наступну інформацію: ID НОМЕР_1 , дата вводу 30.09.2024, припис серії АА 485019 від 27.09.2024, заходи припису заборона в будь який спосіб контактувати, строк припису з 27.09.2024 по 07.10.2024 (а. с. 4).

Разом з тим, матеріали справи не містять самого термінового заборонного припису, які складаються на відповідних бланках, чи копії такого припису з якого можна було б установити відносно кого складений такий припис та конкретну особу щодо якої установлено заборону контактуватив будь який спосіб. Розміщена на аркуші справи 4 табличка не дає змогу ідентифікувати дану інформацію.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було звернення його дружини до поліції і написання відповідної заяви про порушення останнім припису і саме дружина ОСОБА_1 зазначена як потерпіла за протоколом серії ГП №544820 від 01.10.2024, який складено за порушення припису серії АА 485019 від 27.09.2024.

Тобто перевірці підлягають обставини заборони ОСОБА_1 контактувати саме з ОСОБА_2 за приписом серії АА 485019 від 27.09.2024.

Разом з тим, докази, які долучені до протоколу, ґрунтуються лише на письмовій заяві ОСОБА_2 у якій остання просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за порушення терміновий заборонного припису серії АА 485019 від 27.09.2024.

Витяг у виді таблиці з назвою терміновий припис - особа, що на аркуші справи 4, не є терміновим заборонним приписом серії АА 485019 від 27.09.2024, не дає змогу установити відносно кого було винесено такий припис та з ким заборонено контактувати в будь-який спосіб у період з 27.09.2024 по 07.10.2024

Разом з тим, у апеляційній скарзі адвокат Джас І. В. зазначала, що терміновий заборонний припис серії АА 485019 від 27.09.2024 стосується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є тещею ОСОБА_1 . Вказане також підтвердила у судовому засіданні, де також зазначила, що 27.09.2024 було складено протокол відносно ОСОБА_1 де потерпілою є саме ОСОБА_3 , та саме з нею було заборонено у будь-який спосіб контактувати ОСОБА_1 за терміновим заборонним приписом серії АА 485019.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії ГП №544820 від 01.10.2024, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, а саме, що ОСОБА_1 порушив терміновий заборонний припис який забороняв йому у будь який спосіб контактувати із потерпілою ОСОБА_2 .

Разом з тим, наявні у справі докази не доводять обставини, що терміновий заборонний припис серії АА 485019 від 27.09.2024 забороняв ОСОБА_1 контактувати у будь-який спосіб саме із ОСОБА_2 , а пояснення адвоката Джас І. В. про те, що терміновий заборонний припис стосувався не ОСОБА_2 а ОСОБА_3 , спростовують інформацію викладену протоколі.

Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, а також спростовують обставини, що викладені у фабулі протоколу про те, що ОСОБА_1 порушив терміновий заборонний припис відносно потерпілої « ОСОБА_2 », яка зазначена у протоколі серії ГП №544820 від 01.10.2024.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме порушення заборони контактувати із потерпілою ОСОБА_2 , яка зазначена у протоколі, виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стосуються надання оцінки скаржником діям ОСОБА_1 щодо заволодіння квартирою, зламу замків тощо, адже такі обставини не є предметом розгляду у даному провадженні. З цих де підстав апеляційний суд не приймає доводи, що описують події за датами, відмінними від дати, яка зазначена у протоколі, а саме 01.10.2024. У зв`язку із цим, суд також не приймає докази, долучені до апеляційної скарги, адже вони не стосуються подій, описаних у протоколі, що відбувалися виключно 01.10.2024 та стосувалися обставин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним в адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. немає.

З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Джас Ірини Василівни, яка одночасно є представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києвавід 26 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик