ПОСТАНОВА

іменем України

18 лютого 2025 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 1732 КУпАП, -

За участі: особи,відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Зоц А.О., законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , її адвоката Цівань Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 22.12.2024 близько 16.30 години у квартирі АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини гр. ОСОБА_4 , а саме висловлювався в її бік нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою, штовхнув її у груди, в наслідок чого вона впала на підлогу та отримала травму лівого коліна, під час конфлікту були присутні малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого діти були налякані. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 1732 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами викладеними у протоколі не погодився, зазначивши, що 22.12.2024 він прийшов відвідати дітей за адресою: АДРЕСА_2 , а колишня дружина почала його ображати, внаслідок чого відбувся конфлікт між ними, що проявлявся у взаємних образах. Його неповнолітній син ОСОБА_2 частково був присутнім при сварці, був схвильований та просив щоб вони закінчили сварку.

Адвокат Зоц А.О. подала до суду клопотання у якому просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи не доведена вина останнього, а також те, що діти взагалі були присутніми при словесній перепалці між подружжям.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 суду повідомила, що 22.12.2024 її колишній чоловік ОСОБА_1 прийшов поспілкуватись з дітьми. Так, вона зробила зауваження ОСОБА_1 щодо того, що він полежав на кожному дитячому ліжку, внаслідок чого почалась сварка. Далі, вона пішла на кухню, а ОСОБА_1 за нею, де і продовжили сварку. В ході сварки ОСОБА_1 її ображав, наносив удари, забрав телефон, спричинив тілесне ушкодження. В цей час діти мали дуже схвильований стан, їх син ОСОБА_5 бачив моменти спричинення ОСОБА_1 їй тілесних ушкоджень,тому тепер ОСОБА_6 боїться батька, та не бажає, що б саме він його забирав зі школи, і кожен день згадує про цю подію.

Захисник Цівань Н.В. у судовому засіданні повідомила, що вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 1732 КУпАП, оскільки відповідно до довідки КЗ «Дніпровського центру соціально-психологічної допомоги» ДОР психологічний стан дітей свідчить про те, що вони були присутніми при фізіологічній та психологічній агресії з боку їх батька ОСОБА_1 щодо матері ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства, вчинене стосовно малолітніх осіб, доведена в повному обсязі наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №408260 від 22.12.2024;

-письмовою заявою та поясненнями ОСОБА_4 , у якій вона просила вжити заходи відносно її чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї домашнє насильство, що виразилось у погрожуванні фізичною розправою, штовханні її у груди, в наслідок чого вона впала на підлогу та отримала травму лівого коліна, що відбувалось у присутності малолітніх дітей;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у яких він повідомив, що разом із своєю сестрою ОСОБА_3 стали свідками сімейної сварки між батьками, в ході якої його батьки ображали один одного нецензурною лайкою;

-письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , у яких він повідомив, що 22.12.2024 близько 16.30 години у квартирі АДРЕСА_1 , з його дружиною виник сімейний конфлікт. ОСОБА_4 без причини почала провокувати сварку, яка переросла в образи нецензурною лайкою.

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 ;

-інформацією з рапорту поліцейського.

Доводи захисника Зоц А.О. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з не доведенням його провини, спростовуються як самими матеріалами провадження так і довідкою КЗ «Дніпровського центру соціально-психологічної допомоги» ДОР від 13.02.2025 за підписами Практичного психолога ОСОБА_7 та соціального педагога ОСОБА_8 , відповідно до якої психологічний стан дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідчить про те, що вони були присутніми при фізіологічній та психологічній агресії з боку їх батька ОСОБА_1 щодо матері ОСОБА_4 . Тому діти прагнуть відсторонитися від батька через неприємні спогади, які викликають у них стресовий стан, діти відчувають тривогу та страх через спогади, пов`язані із ставленням батька до матері, його агресивними діями в бік матері.

Крім вказаного, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 підтверджуються і показами останнього, оскільки сам ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що його син ОСОБА_2 частково був присутнім при сварці 22.12.2024 близько 16.30, та мав схвильований стан.

Інші доводи захисника Зоц А.О., під час їх перевірки, не спростовували висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 .

За таких обставин дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.1732 КУпАП, як такі що полягали у вчиненні домашнього насильства стосовно малолітньої особи внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. У разі якщо постраждалою особою є дитина, будь-які дії, що вчиняються щодо неї, базуються на принципах, визначених Конвенцією ООН про права дитини, Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей та законодавчими актами України у сфері захисту прав дитини. (стаття 4 Закону № 2229-VIII).

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП, є настання наслідків, а саме спричинення потерпілому емоційної невпевненості, нездатності захистити себе.

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2020 року у справі «Левчук проти України» («Levchuk v. Uкrаіnе», заява № 17496/19) зазначено, що: «там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала неодноразових актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» («Irina Smirnova v.Ukrainе»),від 13 жовтня 2016 року № 1870/05, пункти 71 та 89).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість правопорушника ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважаю доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1732 КУпАП, як вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої особи.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

ОСОБА_1 , накласти адміністративне стягнення за ч.2 ст. 1732 КУпАП у виді штрафу, у розмірі 60 (шістдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605,60 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі не сплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії цієї постанови, а в разі оскарження - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, органом державної виконавчої служби в порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду міста Дніпропетровська І.В. Щербина-Почтовик

18.02.2025