Справа № 496/452/24
Провадження № 3/496/25/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Черних Т.О.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

представника В/ч НОМЕР_1 - Губського А.В.

потерпілого - ОСОБА_2

представника потерпілого - Бессараба П.А.

розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області з 16.01.2024 року перебуває вказана адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення складеного 31.12.2023 року, серія ААД № 477008 - 31.12.2023 року 22:00 год на а/д М-16 2 км смт. Хлібодарське водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ГАЗ-66», д/н НОМЕР_2 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу у русі автомобілю «Chevrolet», д/н НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

06.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи.

Автотехнічна судова експертиза - це судова експертиза, пов`язана з дорожньо-транспортною подією (ДТП). Метою експертизи є встановлення технічного стану транспортних засобів, доріг і їх облаштування, дорожніх знаків і розміток, механізму дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), психофізіологічного стану водія та учасників ДТП.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 основними завданнями автотехнічної експертизи є: установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди. Установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП. Перед автотехнічною експертизою можуть бути поставлені й інші завдання, вирішення яких пов`язане з дослідженням технічного стану ТЗ, дорожньої обстановки і дій учасників дорожньої події.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2024 року у вище зазначеній адміністративній справі було призначено судову автотехнічну експертизу.

Згідно до висновку експертизи, який отримано судом 10.07.2024 року, за № 24-1850 від 01.07.2024 року:

«Визначити швидкість руху автомобіля Chevrolet Nubira в умовах події не представляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації. Водієві автомобіля ГАЗ-66, відповідно до вимог пункту 16.11 ПДР належало при під`їзді до перетинання з головної дорогою зупинити автомобіль перед перехрестям, щоб дати дорогу автомобіля Chevrolet Nubira. Виконанням вимог пункту 16.11 ПДР, надавши дорогу автомобілю Chevrolet Nubira, водій автомобіля ГАЗ-66 мав технічну можливість запобігти ДТП. Дії автомобіля Chevrolet Nubira регламентувались вимогами пункту 12.3 ПДР, згідно з якими, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій автомобіля Chevrolet Nubira не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем ГАЗ-66.

Дії водія автомобіля ГАЗ-66, які не відповідали вимогам пункту 16.11 ПДР технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з ДТП.

В діях водія автомобіля Chevrolet Nubira невідповідностей вимогам ПДР, які знаходились в причинному зв`язку з ДТП, з технічної точки зору, не вбачається.

Небезпека для руху водію автомобіля Chevrolet Nubira та аварійна ситуація, з технічної точки зору, була створена водієм автомобіля ГАЗ-66».

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Так як тривалий час проводилась експертиза у вище зазначеній адміністративній справі, закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та лише 10.07.2024 року матеріали вказаної адміністративної справи після проведення судової автотехнічної експертизи були передані для розгляду судді.

Відповідно до вимог п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

За положеннями ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Пункт п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема: факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила, та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Отже, системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що закриття провадження на підставі закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Встановлення такої обставини - чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, в аспекті аналізу положень п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні, не дивлячись на сплив строку, встановленого ст. 38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності.

З огляду на це, поєднання закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням.

Слід зазначити також, що правовий аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання ст. 38 КУпАП - «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні. У відповідності до положень ст.283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

На переконання суду, застосовування норми ст. 247 КУпАП щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Статтею 124 КУпАП встановлено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктом вказаного правопорушення - є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктом правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою Правил дорожнього руху України, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху України і виявленими пошкодженнями.

За положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

З приписів розділу 1 Правил дорожнього руху України (пункти 1.3-1.5, 1.9) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3.д ПДР України встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пункт 16.11. ПДР України На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Наявні в матеріалах справи докази прямо вказують про порушення ОСОБА_1 ПДР України, що фактично є у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та відповідно пошкодження транспортного засобу «Chevrolet», д/н НОМЕР_3 .

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, отриманих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення по справі, не встановлено.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №477008 від 31.12.2023 року;

- схемою, долученого до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 31.12.2023 року, в якій зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування автомобілів після ДТП, із зазначенням відстані з прив`язкою до об`єктів, переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, внаслідок ДТП;

- висновком експертизи за № 24-1850 від 01.07.2024 року;

- поясненнями ОСОБА_1 , який в судовому засіданні надав пояснення, що знаходився в автомобілі один, за кермом, робив маневр під час сигналу «Повітряна тривога» (переміщав транспортний засіб, який належить ВЧ) виїжджаючи з другорядної дороги на головну, він бачив світло фар автомобілю, за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , однак не зміг зупинитись. Вважав, що ОСОБА_2 рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху та на літній гумі;

- поясненнями експерта ОСОБА_3 , 04.02.2025 року, який був допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції, та зазначив, що окрім іншого, стан покриття - сухе, для автомобілю «ГАЗ-66», д/н НОМЕР_2 транспортний засіб «Chevrolet», д/н НОМЕР_3 не є перешкодою, оскільки транспортний засіб рухався. Крім того, погодні умови та стан гуми не мають причинно-наслідкового зв`язку з порушенням п. 16.11 ПДР України ОСОБА_1 ;

- фотофіксацією з місця ДТП;

- іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Судом не беруться до уваги покази свідків військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вони не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, прибули до місця ДТП через деякий час вже після зіткнення, що не може бути підставою для визнання їх свідчень належними та допустимими.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставини справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що саме дії ОСОБА_1 знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Наведена позиція узгоджується з позицією, яку висловив Одеський апеляційний суд в своїй постанові від 20.01.2025 року (справа 522/16090/24, провадження 33/813/250/25).

Однак, як зазначено вище, із матеріалів адміністративної справи, на момент передачі вказаної адміністративної справи після проведення судової автотехнічної експертизи минули строки передбачені ст. 38 КУпАП для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Висновок суду про наявність вини за межами строку давності притягнення до адміністративної відповідальності не буде порушенням презумпції невинуватості та права на справедливий суд за ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Даний висновок захищає права сторін на звернення до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного провадження в межах строків позовної давності, що передбачено Цивільним Кодексом України, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок зіткнення транспортних засобів.

Керуючись ст. ст. 38, 124, 247, 283, 284, 287, 288, 291 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови виготовлено 11.02.2025 року.

Суддя М.Л. Пасечник