Провадження № 3/487/190/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря: Домніцької Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст.124 , 122-4 КпроАП України

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171853 від 12.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171873 від 12.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КпАП України.

Зазначені адміністративні матеріали постановою суду від 29.01.2025 об`єднані в одне провадження.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171853 від 12.11.2024, ОСОБА_1 31.10.2024 о 13.18 год. керуючи транспортним засобом «Honda Civik" д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі по пр. Князя Володимира Великого 116А, здійснила маневр паркування, не витримала безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустила наїзд на припаркований транспортний засіб "Chevrolet Lacetti " д/н НОМЕР_2 , в наслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Тим самим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 13.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були кваліфіковані за ст.124 КпроАП України.

Крім того, відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 171873 від 12.11.2024, ОСОБА_1 31.10.2024 керуючи транспортним засобом «Honda Civik" д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі по пр. Князя Володимира Великого 116А, стала учасником ДТП, та місце події залишила, чим порушила п. 2.10 "а" ПДР.

Дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були кваліфіковані за ст.122-4 КпроАП України.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, провину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнає.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 7 КпроАП України передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КпроАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягаєна громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КпроАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КпроАП України передбачена відповідальність в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 124 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Так, працівниками патрульної поліції на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.п.13.1 ПДР України, наслідком чого стало пошкодження транспортного засобу, а отже на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпроАП України, надано наступні докази Протокол серії ЕПР1 №171853 від 12.11.2024, Схема місця ДТП, відеозапис з камер зовнішнього спостереження ( за 31.10.2024 з 13.13 по 13.16 год), які знаходяться на фасаді ресторану " McDonalds", розташований за адресою: м.Одеса пр. Князя Володимира Великого 116а.

Так, на відеозаписі який міститься на оптичному диску доданому до справи, який оглянуто та безпосередньо досліджено суддею, зафіксовано лише рух транспортного засобу «Honda Civik" д/н НОМЕР_1 . При цьому факт контактування транспортного засобу «Honda Civik д/н НОМЕР_1 та "Chevrolet Lacetti " д/н НОМЕР_2 чітко не зафіксований.

При цьому наявна в матеріалах справи Схема місця ДТП лише фіксує місцеположення транспортного засобу "Chevrolet Lacetti " д/н НОМЕР_2 на паркувальному майданчику, розташованому за адресою: м.Одеса пр. Князя Володимира Великого 116а, та наявність у нього механічного пошкодження, а саме : пошкодження заднього бамперу.

Таким чином, наявний в матеріалах справи відеозапис, який міститься на оптичному диску, та Схема місця ДТП, складена 31.10.2024, не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 дорожньо - транспортної пригоди.

Для притягнення особи до відповідальності за вчинення дій, передбачених ст. 124 КпроАП України, обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту порушення ПДР та існування причинно-наслідкового зв`язку між порушенням правил дорожнього руху і пошкодженням транспортних засобів.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 події дорожньо - транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Honda Civik д/н НОМЕР_1 та "Chevrolet Lacetti " д/н НОМЕР_2 .

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 171873 від 12.11.2024 не може бути визнано достатнім доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КпАП, оскільки обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. За такого, протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним доказом .

Щодо протоколу серії ЕПР1 № 171873 від 12.11.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого, 31.10.2024 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda Civik" д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі по пр. Князя Володимира Великого 116А, стала учасником ДТП, та місце події залишила, чим порушила п. 2.10 "а" ПДР, суд зазначає наступне.

Так, встановлений факт відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, виключає в діях останньої складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 , 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: С.В.Щербина