КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., розглянув клопотання адвоката Ан Ірини Миколаївни, подане від імені та в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.11.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись указаною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ан І.М. оскаржила її в апеляційному порядку. Разом з апеляційною скаргою подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого вказує, що про наявність судового рішення сторона захисту довідалась 13.08.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень. Зазначила, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, оскільки є військовослужбовцем, а захиснику рішення суду, по закінченню судового засідання, повідомлено не було. Суд першої інстанції не виконав обов`язку по оголошенню судового рішення та направлення його сторонам у справі, чим позбавив сторону захисту можливості подати апеляційну скаргу у встановлений процесуальний строк.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи наведені в клопотанні, вважаю, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 перебував на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва та постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.11.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

28.11.2024 у судовому засіданні приймала участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Ан І.М. При цьому, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Цього ж дня, Солом`янський районний суд міста Києва, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову, яка 05.12.2024 засобами поштового зв`язку була направлена ОСОБА_1 (а.с.39).

Отже, перебіг строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови як для ОСОБА_1 , так і для його захисника розпочався 29.11.2024, оскільки захисник приймала участь у судовому розгляді, та закінчився після спливу десяти днів з дня її винесення - 09.12.2024.

17.12.2024, не погоджуючись із постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.11.2024, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ан І.М. подала апеляційну скаргу, з пропуском строку на апеляційне оскарження, в якій зазначила, що про наявність судового рішення сторона захисту довідалась 06.12.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.01.2025 в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Ан І.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2024 відмовлено, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

16.01.2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Ан І.М. повторно подала апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2024, в якій заявила клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст рішення та результат розгляду ОСОБА_1 , як і його захиснику - адвокату Ан І.М. судом першої інстанції не повідомлявся, що позбавило сторону захисту можливості подати апеляційну скаргу у визначений законодавством процесуальний строк. При цьому вказала, що про наявність судового рішення сторона захисту довідалась 13.08.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень. Водночас, зазначені підстави є ідентичними, які були наведені захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ан І.М. в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження від 17.12.2024 та яке було предметом розгляду судом апеляційної інстанції, проте містять невідповідність у датах ознайомлення із постановою суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Аналіз наведеного свідчить про те, що апеляційна скарга надійшла до суду після спливу строку, встановленого для звернення до суду із апеляційною скаргою.

Згідно положень ст. 289 КУпАП, в разі пропуску встановленого строку для звернення до суду зі скаргою на постанову з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Так, на переконання апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону, відповідно до їх призначення, і тією мірою, і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

З матеріалів справи убачається, що у судовому засіданні брала участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Ан І.М. Про результат розгляду справи, як вказує остання, сторону захисту повідомлено не було, а про наявність постанови суду стороні стало відомо 13.08.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 77). Проте, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року, була оприлюднена 06.12.2024. При цьому, матеріали справи не містять заяви/запиту адвоката Ан І.М. про результат розгляду справи, зважаючи на посилання останньої про те, що результат розгляду справи повідомлено не було

Варто відзначити те, що звертаючись первісно з апеляційною скаргою, адвокат Ан І.М. зазначала про те, що про наявність судового рішення сторона захисту довідалась 06.12.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 46), себто за три дні до закінчення встановленого строку для звернення до суду із апеляційною скаргою, що не позбавляло можливості звернутися до суду у встановлений строк.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ан І.М., мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на викладене та враховуючи принцип рівності усіх перед законом, належні правові підстави для поновлення строку наразі відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката Ан Ірини Миколаївни, подане від імені та в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року - відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Ан Ірини Миколаївни, подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути особі, яка її подала.

Матеріали справи повернути до Солом`янського районного суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук