Справа № 141/73/25
Провадження №3/141/53/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року с-ще Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук Сергій Васильович, розглянувши матеріали, що надійшли з СПД № 1 відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративного проавопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 151624 від 20.01.2025, складеного поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції А. Мацієвським, 20.01.2025 о 13:30 год гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , продав за грошові кошти в розмірі 90 (дев`яносто) гривень гр. ОСОБА_2 0,5 л. прозорої рідини із різким запахом самогону, чим здійснив заняття забороненим видом господарської дільності, щодо якого є спеціальна заборона, встановлена законом, а саме здійснив збуття самогону населенню ціною 90 грн за 0,5 л.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 164-16 КУпАП зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП не визнав та суду пояснив, що він не здійснював збуття самогону. Додатково ОСОБА_1 зазначив, що дійcно дав пляшку з алкоголем ОСОБА_3 , яка попросила її для знайомої.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи № 141/73/25, доходить наступних висновків.

Частиною 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. ст. 245, 246, 252, 256 КУпАП суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судового провадження і відправлення правосуддя, коли висновки судді не можуть базуватися на припущеннях, а всі сумніви винуватості трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність, для достовірних і безспірних висновків про скоєне на принципах забезпечення доказів провини за ст. 129 Конституції України, визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не можуть мати наперед встановлену силу.

Частиною 1 статті 164-16 КУпАП (Зайняття забороненими видами господарської діяльності) передбачена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Суд зауважує, що склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Також згідно ч. 1, ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч. 4 ст. 12 Господарського кодексу України, обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, установлена законом.

Суб`єкт загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд зауважує, що норма ч. 1 ст. 164-16 КУпАП є бланкетною, оскільки відсилає до відповідного законодавства у сфері державного регулювання господарської діяльності (Господарський кодекс України, закони України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про основні засади державного регулювання господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»).

Окрім того, відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а також отримання доходу від здійснення зазначеного виду діяльності. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення, а також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 1516245 від 20.01.2025 не зазначено нормативно-правового акту, вимоги якого безпосередньо порушено ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю та отримання ним доходу від такої діяльності.

Окрім того, будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, як і інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164-16 КУпАП, матеріали справи № 141/73/25 не містять, що свідчить про формальний підхід працівників поліції до з`ясування фактичних обставин справи та належного оформлення матеріалів справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені здійснений працівником поліції відеозапис, який долучено до матеріалів справи.

Суд зауважує, що на долученому до матеріалів справи № 141/73/25 відеозаписі не вбачається факт зайняття ОСОБА_1 забороненим видом господарської дільності, щодо якого є спеціальна заборона, встановлена законом, а саме реалізації прозорої рідини із різким запахом самогону.

Водночас, інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164-16 КУпАП, суду не надано та матеріали справи № 141/73/25 не містять.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 та відсутності належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд доходить висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, а тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 151624 від 20.01.2025 ОСОБА_1 добровільно надав 1 л прозорої рідини із різким запахом самогону та грошові кошти у сумі 90 (дев`яносто) гривень, 0,5 л прозорої рідини із різким самогону вилучено згідно протоколу ВАД 152017 від 20.01.2025.

Також згідно квитанції про отримання та зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стосовно обвинування під час здійснення адміністративного провадження, 21.01.2025 поліцейським з ОЗРДО Макальондрою С.А. від ПОГ А. Мацієвського було отримано речові докази, а саме дві пластикові пляшки ємністю 1 л та 0,5 л з рідиною, яка має різкий запах самогону, кошти в сумі 90 (дев`яносто) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Вилучені орден, медаль, нагрудний знак до почесного звання СРСР, почесного звання Української РСР, Почесної Грамоти і Грамоти Президії Верховної Ради Української РСР, почесного звання України, відзнаки Президента України, нагородна зброя, після розгляду справи підлягають поверненню їх законному володільцеві, а якщо він невідомий, надсилаються відповідно до Адміністрації Президента України. Вилучені самогон та інші міцні спиртні напої домашнього вироблення, апарати для їх вироблення після розгляду справи підлягають знищенню поліцейськими.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції є неякісна та небезпечна продукція.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу. Вилучення неякісної та небезпечної продукції з обігу здійснюється власником цієї продукції за його рішенням або за рішенням спеціально уповноважених органів виконавчої влади відповідно до їх повноважень.

Таким чином, за вказаних фактичних обставин справи № 141/73/25 суд доходить висновку, що речові докази згідно квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, зокрема: дві пластикові пляшки ємністю 1 л та 0,5 л з рідиною, яка має різкий запах самогону, слід знищити, а вилучені грошові кошти в загальній сумі 90 (дев`яносто) гривень повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 7, 245-247, 251, 252, 255, 265, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі № 141/73/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях об`єктивно підтвердженого складу адміністративного правопорушення.

Вилучені згідно квитанції про отримання та зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стосовно обвинування під час здійснення адміністративного провадження речі, а саме: дві пластикові пляшки ємністю 1 л та 0,5 л з рідиною, яка має різкий запах самогону, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Іллінці, вул. М.Кривоноса, 10, Вінницького району Вінницької області, знищити.

Вилучені згідно квитанції про отримання та зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стосовно обвинування під час здійснення адміністративного провадження грошові кошти в загальній сумі 90 (дев`яносто) гривень, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Іллінці, вул. М.Кривоноса, 10, Вінницького району Вінницької області повернути ОСОБА_1 .

Копію постанови після набрання законної сили направити до ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для виконання.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.В. Климчук