СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/138/25
Провадження №3/547/98/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Суддя Семенівського районного суду Полтавської області В.Ф.Харченко, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2025, ОСОБА_1 27.01.2025 близько о 22 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно сестри ОСОБА_2 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, ображав, чим завдав останній душевного болю, правопорушення вчинено протягом року повторно.

Вказане діяння кваліфіковане як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення погроз, образ, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Відповідно до ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії" (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Ч. 3 ст. 1732 КУпАП, яка поставлена у провину ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч. 1 ст. 1732 КУпАП "Вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого"; ч. 2 ст. 1732 КУпАП "Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи").

Отже чинна із 19.12.2024 редакція ч. 1 ст. 1732 КУпАП вже має матеріальний склад правопорушення і тому його об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання суспільно небезпечних наслідків як її обов`язкову ознаку: зокрема, шкода психічному здоров`ю потерпілого.

На противагу цьому чинна до 19.12.2024 редакція ч. 1 ст. 1732 КУпАП містила слово "могла", тобто вказувала на ймовірність (формальний склад правопорушення), а не на обов`язковість настання негативних наслідків відповідного діяння (формальний склад правопорушення). Тому негативні слова, образи, лайка тощо зі сторони винуватої особи на адресу потерпілого могла завдати відповідної шкоди психічному здоров`ю потерпілого, тобто була закладеною у законі презумпцією.

Використана у протоколі від 27.01.2025 конструкція "завдав душевного болю" є невизначеним і широким (абстрактним) поняттям і тому не може відповідати такій складовій об`єктивної сторони діяння у виді його наслідків як "завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого".

Ураховуючи встановлені у справі обставини роблю висновок, що упорядником протоколу про адміністративне правопорушення у належний спосіб не доведено, а насамперед не сформульовано, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 1732 КУпАП, з огляду на відсутність складу відповідного діяння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Частиною другою статті 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Ураховуючи зазначене, роблю висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, та закриття у зв`язку з цим справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 1732, 245-249, 251, 252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Копію постанови протягом 3 днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя В.Ф.Харченко