Справа № 492/1696/24
Провадження № 3/492/15/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Череватої В.І., при секретарі судового засідання Деде К.В., за участю: захисника-адвоката Кочурова А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задунаївка Арцизького району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , протягом року не вчиняв однорідного правопорушення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

01 грудня 2024 року о 00 год. 08 хв. ОСОБА_1 , по вул. Трудова у м. Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Драгер», тест від 01 грудня 2024 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,44 ‰, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До суду від захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 надійшли заперечення, підтримані ним у судовому засіданні, про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнає та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками полії грубо порушені вимоги ст. 256 КУпАП, оскільки справа не містять доказів, що ОСОБА_1 належним чином був роз`яснений порядок проведення його огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, а також наслідки його незгоди з результатами огляду. Крім того, справа не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в момент зупинки його працівниками поліції, зазначивши, що 01 грудня 2024 року близько 00.00 години, ОСОБА_1 , не здійснював рух по вулиці Миру в місті Арциз. На автомобілі ОСОБА_1 їхав з села Виноградівка його знайомий ОСОБА_3 , який попросив транспорт забрати з села його дочку та її подружку. Виїхавши з села Виноградівка Болградського району вони побачили, що можуть не встигнути доїхати додому в межах дозволеного часу, не порушуючи комендантської години, оскільки пробили колесо, що потребувало час для його заміни. Доїхавши до міста Арциз, вулиця Трудова, біля АЗС «Октан» ОСОБА_3 зупинив автомобіль, аби відійти до туалету, та потім всі разом чекали інший автомобіль, щоб розвезти пасажирів по домівках. Потім за місце водія сів власник ОСОБА_1 , і не здійснював рух, а просто сидів, чекаючи та розмовляючи з пасажирами. Через декілька хвилин ззаду під`їхав патрульний автомобіль поліції, з якого вийшли співробітники поліції, та почали запитувати «як справи», «хто за кермом», також питали як почуваються пасажири. ОСОБА_1 одразу заявив, що не перебував за кермом, однак на вимогу поліцейського надав свої документи. В подальшому, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Алкотестер Драгер показав результат 0,44 проміле. З таким результатом ОСОБА_1 не погодився. Та в патрульній машині поїхав до медичної установи Арцизької центральної опорної лікарні на медичне освідування. Однак ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не був за кермом, і просив перевірити гр. ОСОБА_3 , який насправді керував транспортом. Однак поліцейський відмовився проводити огляд на стан сп`яніння гр. ОСОБА_3 . Вже на території біля лікарні поліцейський зазначив, що він вважає водієм ОСОБА_1 , намагався показати відео, де б було відтворено, хто справді був за кермом транспортного засобу, однак так і не надав ОСОБА_1 такі докази. Крім того, ОСОБА_1 під час складення протоколу не були роз`ясненні його права та обов`язки та зупинка водія без порушення Правил дорожнього руху є незаконною.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши заперечення захисника-адвоката проти протоколу, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що він не був за кермом, а за кермом був ОСОБА_3 , тому він пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та вже в лікарні відмовився проходити огляд, пояснивши поліцейським що огляд повинен проходити інший водій.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дав суду пояснення про те, що він попросив щоб ОСОБА_1 надав йому автомобіль забрати доньку з дискотеки, він був за кермом, в автомобіля спустило колесо, тому він зупинився біля заправки, коли приїхали працівники поліції, він намагався вийти, але двері водія не працювали, тому він вийшов з пасажирської сторони, а вже ОСОБА_1 якимось чином відрив двері і вийшов з місця водія. На запитання суду, чому на місці зупинки перед проходженням ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не повідомив співробітників поліції що саме він керував автомобілем, відповів, що не зрозумів що відбувалось.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дала суду пояснення про те, що її батько ОСОБА_3 перебував за кермом, він не вживав алкогольні напої, інші події, які відбувались на дворі вона не бачила, оскільки перебувала в автомобілі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, його вина у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується обставинами, викладеними в протоколі про адміністративні правопорушення, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 185990 від 01 грудня 2024 року, згідно якого 01 грудня 2024 року о 00 год. 08 хв. ОСОБА_1 , по вул. Трудова у м. Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Драгер», тест від 01 грудня 2024 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,44 ‰. Відповідно до ст. 266 КУпАП проводилася відео фіксація.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер», тест від 01 грудня 2024 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 зафіксована концентрація алкоголю в кількості 0,44 ‰;

- відеозаписом, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу з водійської сторони та з за керма вказаного транспортного засобу вийшов ОСОБА_1 , у зв`язку з цим патрульним поліцейським на місці зупинки ОСОБА_1 були роз`яснені його права, в тому числі право оскаржити дії поліцейських, якщо він з ними не згоден та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі на, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», після цього ОСОБА_1 продув газоаналізатор «Драгер», результат якого показав, що в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,44 ‰, не погодившись з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, проте у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, зазначаючи що він не керував транспортним засобом.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не притягувався, отримане посвідчення тимчасово вилучено.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також засобами відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 24, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. За статтею 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника.

Отже, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює також керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) зазначено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушень, зазначених у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Судом встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України».

У суду не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

З відеофіксації чітко вбачається, що 01 грудня 2024 року патрульним поліцейським на місці зупинки ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом та йому було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі на, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», після цього ОСОБА_1 продув газоаналізатор «Драгер», результат якого показав, що в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,44 ‰, не погодившись з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, проте у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, зазначаючи що він не керував транспортним засобом.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його захисник-адвокат в ході розгляду справи суду не подали.

Аналізуючи наведені вище норми права, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, вияснивши причини та умови, що сприяли вчиненню вказаного адміністративного правопорушення, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративне правопорушення було вчинене саме ОСОБА_1 так як його дії розкривають склад об`єктивної сторони ч. 1 ст. 130 КУпАП у порушенні Правил дорожнього руху, а саме у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, оскільки його провина повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена доказами, дослідженими судом, тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відсутні згідно вимог ст. 17 КУпАП обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не була в стані неосудності.

Невизнання провини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний ним спосіб самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки встановлені місце й факти, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим в судовому засіданні.

Щодо заперечень захисника-адвоката про те, що протокол складений з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд зазначає наступне.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Між тим, як факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підтверджується відеозаписами оглянутими в судовому засіданні з бодікамер поліцейських.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскільки вказані пояснення спростовуються дослідженими в судовому засідання доказами.

Суд дійшов висновку, що вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»; відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі.

За доведеності складу правопорушення іншими доказами, недотримання поліцейським правил ведення відеозапису щодо вставлення на записі дати та часу її проведення не призвело до неможливості встановлення у судовому засіданні часу та дати вчинення правопорушення, оскільки вони встановлені іншими доказами у справі, а тому посилання на це не є достатньою підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Крім того, не заслуговують увагу доводи захисника-адвоката про те, що при складенні протоколу ОСОБА_1 не роз`яснені його права та що він має право мати адвоката, оскільки з відтворення відеофіксації чітко вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, в тому числі і право оскаржити дії поліцейських, якщо він з ними не згоден.

Суд зазначає, що недопустимими повинні бути визнані докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом?якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом встановлено не було.

Також, суд, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням судом постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7, 9, 34, 35, 40-1, 130, 221, 266, 269, 277, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.