Справа № 484/6348/24
Провадження № 33/812/60/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

23 січня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду.

Апеляційна скарга обґрунтована безпідставністю зупинки транспортного засобу, отже всі подальші дії працівників поліції є незаконними. З цих підстав протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, з огляду на доктрину «плодів отруєного дерева». Крім цього, доданий до протоколу відеозапис не є безперервним тому також є неналежним та недопустимим доказом. Також працівником поліції порушено приписи Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки він не повідомив чітких ознак, які б свідчили про моє перебування у стані алкогольного сп`яніння, а лише повідомив, що нібито чує від мене запах алкоголю. Вказівка в акті огляду на стан сп`яніння на відмову від його підпису не відповідає дійсності, оскільки з актом його не ознайомлювали та підписати його не пропонували. Також апелянт зазначав, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки пропонував працівникам поліції надати йому можливість пройти такий огляд. Однак у подальшому працівники поліції довели його до такого стану, що він перестав розуміти що відбувається та своїми діями спонукали його до відмови від проходження огляду. При цьому апелянт наполягав на тому, що жодного разу не висловив прямої відмови від проходження огляду. Протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейською, яка не представилася. Також вона не надала йому можливості ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення. Крім того, працівниками поліції не було роз`яснено його прав, отже він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою. Крім іншого, протокол був складений під час повітряної тривоги, що свідчить про порушення його права на життя.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 841015 від 09.11.2024 року вбачається, що щ 00 год 58 хв 09.11.2024 року водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Вінграновського м. Первомайську Миколаївської області, керував автомобілем BMW X5, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується доданим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі водій ОСОБА_1 тричі відповідав відмовою. Після неодноразового роз`яснення працівником поліції, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, водій ОСОБА_2 повторно відмовився від проходження огляду, зазначивши, що не вважає за потрібне його проходити. При цьому ОСОБА_1 поводився зухвало, зазначав, що чує запах алкоголю від працівника поліції, висловлювався нецензурною лайкою.

Довід апеляційної скарги про те, що зупинка транспортного засобу була безпідставною тому подальші дії працівників поліції є незаконними, а протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом з огляду на доктрину «плодів отруєного дерева» є помилковим.

Доктрина "плодів отруйного дерева" сформульована Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України", "Балицький проти України", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України". Іноді використовується також фраза: "плід отруєного дерева".

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж ("Гефген проти Німеччини"). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид доктрини "плодів отруйного дерева", яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Проте, у справі, яка переглядається, відсутні докази, які були б отримані працівниками поліції з порушеннями, зокрема Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема працівники поліції мали повноваження на зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який рухався під час дії комендантської години.

Довід апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист є безпідставним, оскільки він спілкувався з працівниками поліції протягом досить тривалого часу, не обмежувався у вчиненні будь-яких дій, вільно користувався телефоном, отже мав можливість користуватись будь-якими правами, у тому числі правом на захист. Крім цього, з апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він має певні знання в області права, оскільки апеляційна скарга написана досить обґрунтовано та з посиланнями на відповідні норми права.

Також не впливає на висновок суду довід апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 оформленням протоколу про адміністративне правопорушення під час повітряної тривоги, оскільки жодних порушень прав водія у цей час не відбулося, та апелянтом не зазначено яким саме чином повітряна тривога вплинула на його права. Також з цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне врахувати, що складання протоколу про адміністративне правопорушення протягом тривалого часу, що призвело до його складання під час повітряної пригоди, відбувалося внаслідок дій водія ОСОБА_1 , який своїми діями всіляко перешкоджав працівникам поліції у виконанні своїх обов`язків.

З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

До апеляційного суду адвокатом Семеновою С.М. було подано клопотання про її участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Проте у зв`язку з ненаданням адвокатом доказів на підтвердження повноважень захисника Домбровського Р.Р. у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. Заяви про розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції чи про відкладення її розгляду ОСОБА_1 не подавав. З цих підстав справу розглянуто без його участі.

З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук