ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/645/25 Справа № 207/6747/24 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 25.11.2024 року о 17.20 год., в м. Кам`янське по вул. Січеславський шлях, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не керував транспортним засобом, за кермом був його друг, жодного доказу того, що він керував транспортним засобом матеріали справи не містять.

Вказує, що на відеозаписі відсутня процедура складання протоколу, роз`яснення його прав, відсутня пропозиція пройти оглдя на стан сп`яніння

В судовому захисник Єсіпова К.В. підтримала апеляційну скаргу, просила зменшити розмір штрафу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, актом огляду на стан спяніння, направлення на такий огляд, відеозаписом, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні апеляційного суду, за клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_3 , який суду повідомив, що транспортним засобом керував саме він.

В свою чергу, апеляційний суд критично ставиться до даних показів свідка, оскільки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 не зазначає про те, що транспортним засобом керувала інша особа.

До інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд ставиться критично та розцінює їх як спробу уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до журналу судового засідання в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував встановлені судом обставини справи, вину визнав повністю та просив не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Також не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги про те, що судом викривлено факти, які не мали місця у доказах та при їх дослідженні при розгляді.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року у справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун