Номер провадження 3/725/304/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н.В., розглянувши адміністративну справу, яка надiйшла вiд Чернівецької митниці Держмитслужби про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2024 року о 13 год. 14 хв. в зону митного контролю на територію п/п «Красноїльськ» Чернівецької митниці в`їхав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з України до Румунії в приватних справах. В даному транспортному засобі також слідувала гр. України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі митної території України.

Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч.6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Під час здійснення митного контролю виявлено не задекларовані, без ознак приховування 7 ікон, 5 наконечників для стріл, 4 металеві застібки «фібули» та кокарда РККА, які знаходились в господарській сумці в багажному відділенні автомобіля.

Вказані предмети підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та можуть бути вивезені за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.

ОСОБА_1 митний контроль пройшов та дані предмети не визнав своєю власністю. Пояснив, що ці предмети були передачами, які він отримав на Новій пошті і повинен був перевезти їх в Румунію.

На підставі вищевикладеного, Чернівецькою митницею вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення митних правил ч. 3 ст. 471 МК України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак від його представника адвоката Шалара І.В. через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначив, що в діях ОСОБА_1 відстуні ознаки порушення митних правил, оскільки останній не знав та не міг знати, що вказані предмети можуть становити якусь культурну чи історичну цінність. Крім того, вказував, що виявлені речі, що зазначені в протоколі, не є його власністю та вони йому не належать. Зазначав, що дану сумку йому передав ОСОБА_4 для подальшого перевезення до Румунії, який пояснив, що дані речі не є цінними, їхня вартість 300-700 гривень, найдорожча ікона приблизно вартістю 2000 гривень. Просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно з вимогами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

При цьому, відповідальність за частиною 3 статті 471 МК України настає у разі недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Згідно з приміткою до цієї статті, недекларуванням вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Отже, для притягнення особи до відповідальності за цією статтею повинно бути доведено доказами, що товар, який особа переміщувала через митний кордон, підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення (у даному випадку) та такий товар особа не задекларувала.

При цьому, диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тому у протоколі повинно бути зазначено норму закону, якою встановлено заборону чи обмеження для переміщення вказаного товару.

Вимогами ст. 366 МК України визначено, що громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з п.1.6.Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258«Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України» - вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України.

Відповідно до Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258(п.4 Додатку п.1.5 до Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України) Свідоцтва не потребують вітчизняні та зарубіжні предмети побуту масового і серійного виробництва, видані після 1950 року. Культурні цінності, що вивозяться з України, декларуються в установленому законодавством порядку митному органу України, який здійснює контроль за їх переміщенням та митне оформлення, а також за наявності Свідоцтва.

Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил, митний орган вважає, що переміщуваний гр. ОСОБА_1 товар, а саме: 7 ікон, 5 наконечників для стріл, 4 металеві застібки «фібули» та кокарда РККА підлягав обов`язковому декларуванню, оскільки підпадає під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення з митної території України відповідно до Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року.

Разом із тим, протокол не містить даних про те, яку саме норму вищевказаного Закону було порушено гр. ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості перевірити, чи дійсно ікони, наконечники для стріл, 4 металеві застібки «фібули» та кокарда РККА, які переміщував гр. ОСОБА_1 через митний кордон України, підпадає під обмеження щодо вивезення з митної території України.

При цьому, поняття культурних цінностей наведене у Законі України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» (далі Закон), відповідно до якого культурними цінностями є об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Належність предметів до культурних цінностей визначається за результатами державної експертизи культурних цінностей. Якщо за результатами такої експертизи визначено, що предмети є культурними цінностями, необхідним є отримання свідоцтва на право вивезення культурних цінностей з території України(ст.11-13 Закону).

Такі вимоги кореспондуються із положеннями ч.2 ст.373 МК України та ч.2 Постанови КМУ №448 від 21.05.2012 року «Про порядок вивезення(пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження», якими передбачено, що вивезення за межі митної території України культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі,якщо сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Із наявного у матеріалах справи висновку державної експертизи №27 від 28 серпня 2024 року встановлено, що ікона «Божої Матері Тихвинської» - не є рідкісною та унікальною, не має культурної цінності, має колекційну та релігійну цінність; репродукція ікони « ОСОБА_5 » - не є унікальним та не відрізняється особливою художньою цінністю. Не має культурної цінності, має колекційну та релігійну цінність; репродукція ікони «Господь Вседержитель» - не є унікальним та не відрізняється особливою художньою цінністю. Не має культурної цінності, має колекційну та релігійну цінність; репродукція ікони « ОСОБА_5 » - не має культурної цінності, має колекційну та релігійну цінність; репродукція ікони «Св. Пантелеймон» - не має культурної цінності, має колекційну та релігійну цінність; репродукція ікони «Св. Марія Магдалина» - не має культурної цінності, має колекційну та релігійну цінність.

Предмети ( вищевказані ікони) є типовими зразками масової фабричної продукції Російської імперії кін. ХІХ- поч. ХХ ст., що порівняно добре зберіглися до нашого часу, не є унікальними та не відрізняються особливою художньою цінністю не мають історичноої та культурної цінності, мають колекційну та релігійну цінність.

Крім того, згідно висновку державної експертизи №28 від 28 серпня 2024 року поданий на експертизу предмет фалеристики ( кокарда) є зразком масового виробництва військових знаків поч. ХХ ст. СРСР, не є рідкісним та унікальним має колекційну та маморіальну цінність, не має значної історичної та культурної цінності.

Щодо виявлених митним органом 5 наконечників для стріл та 4 металевих застібок «фібул», то в матеріалах справи відсутній відповідний висновок державної експертизи, який би визначав належність даних предметів до історичної та культурної цінності, а лише наявний лист Чернівецького обласного центру з питань культурної спадщини, яким рекомендовано для визначення цінності та вартості 9 (дев`яти) предметів археології ( за зовнішніми ознаками) провести державну експертизу (а.с. 25-27).

Таким чином, вищевказані документи не містять висновку про те, що надані на дослідження предмети є культурними цінностями, тобто мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

При цьому, поняття «колекційна цінність», як критерій оцінки об`єкту дослідження, не передбачений ст.1 Закону.

Разом з тим, експертом зазначено, що вилучені ікони та кокарда РККА підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», однак у висновках не наведено жодного обґрунтування на підставі яких ознак вилучений товар підпадає під дію зазначеного Закону.

Крім того, згідно з ч.1 ст.371 МК України товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро (крім зазначених у частині другій цієї статті), не підлягають письмовому декларуванню при вивезенні (пересиланні) їх громадянами за межі митної території України.

Відповідно до висновків експерта, орієнтовна вартість ікон становить 610 доларів США, а кокарди - 250 доларів США, що не перевищує еквівалент, визначений ст. 371 МК України. При цьому вартість інших предметів взагалі митним органом у вставноленому законом порядку взагалі не визначена.

Інші докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, відсутні, а відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.

Таким чином, суд враховуючи встановлені обставини справи, приходить до висновку, що оскільки вилучені у гр. ОСОБА_1 ікони, а саме: ікона «Божої Матері Тихвинської»; репродукція ікони « ОСОБА_5 »; репродукція ікони «Господь Вседержитель»; репродукція ікони « ОСОБА_5 »; репродукція ікони «Св. Пантелеймон»; репродукція ікони «Св. Марія Магдалина», наконечники для стріл, 4 металеві застібки «фібули» та кокарда РККА не є предметами, що мають культурну та історичну цінність, в діях ОСОБА_6 при переміщенні вказаних предметів через митний кордон України відсутній склад порушення миних правил, передачений ч. 3 ст. 471 МК України.

Однак, як убачається з висновку державної експертизи №27 від 28 серпня 2024 року Ікона «Святитель Митрофан» як предмет декоративно-ужиткового, іконописного та релігійного мистецтва з рідкісною іконографією має культурну та історичну цінність. Даний предмет живопису створений до 1950 року та є писаною (оригінальною) іконою і предметом релігійного призначення не тиражного виробництва, що добре зберігся до нашого часу і має рідкісний іконографічний сюжет. Орієнтовна вартість 300 доларів США.

Як вже вказувалося судом, ч. 3 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Таким чином порушення митних правил можуть бути вчинені як умисно, так і з необережності та саме на особі, яка ввозить чи вивозить за межі митної території України певні товари, щодо яких законодавством встановлено певні обмеження, лежить обов`язок належним чином задекларувати їх, отримати в компетентних органах і пред`явити митному органові відповідний дозвіл тощо. Перед поїздкою особа зобов`язана переконатися, що в її багажі і транспортному засобі відсутні будь-які заборонені чи обмежені до вивезення товари чи предмети.

При цьому, поняття культурних цінностей наведене у п.18 ст.4 МК України, згідно якого, культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Аналогічне визначення цього поняття міститься у статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та у п.1.3 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінносте та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України за №258 від 22.04.2002.

Пунктом 1.6 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінносте та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України за №258 від 22.04.2002, передбачено, що вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 р. N 984 ( 984-2000-п ) "Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України".

Враховуючи вищевказані законодавчі приписи та висновок державної експертизи № 27 від 28 серпня 2024 року вбачаються підстави для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 при переміщенні Ікони «Святитель Митрофан» у вчиненні передбаченого ч.3 ст.471 МК України правопорушення, адже зазначеним експертним висновком стверджено віднесення даної ікони до культурних цінностей в розумінні вищенаведених законодавчих актів.

Разом з тим відповідно до ч. 1ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03 червня 2005 року, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

За таких обставин, ураховуючи те, що діяння щодо переміщення ікони, яка належить до культурних цінностей, вчинене ОСОБА_1 , хоча і містить в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, які характеризують правопорушення, передбачене ч.3 ст. 471 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Більше того, ОСОБА_1 не приховував дану ікону від митного контролю та будь - яких намірів на порушення митних правил він не мав.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане, а також фактичні обставини справи, характер скоєного правопорушення, його мету і мотив, особу правопорушника, який раніше не притягалася до відповідальності за порушення митних правил, кількість предметів та їх вартість, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 221, 257, 335, 458, 471, 486, 493, 494, 522, 526, 527, 528, 529 МК України, ст.ст. 9, 247, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.471 МК України в частині недекларування ікони «Святитель Митрофан» та на підставі ст.22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0680/40800/24 від 10.07.2024 року, 7 ікон, 5 наконечників для стріл, 4 металеві застібки «фібули» та кокарда РККА, - повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало