Номер провадження: 33/813/414/25
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лепехи Вадима Ізяславовича, потерпілого ОСОБА_2 , його представника Сафронюка Павла Віталійовича

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2024 року

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30 травня 2024 року о

07:40 год, керуючи автомобілем марки «Mercedes-benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Корольова, 5, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. «Geely Ck» д.н.з. НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст .247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги висновки суду щодо наявності у його діях складу адміністративного правопорушення суперечать обставинам справи та вимогам закону. Апелянт посилається на те, що в дійсності ДТП сталася у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 здійснив різке гальмування (безпідставно) на регульованому пішохідному переході на основний зелений сигнал світлофору, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. На місці події відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП через порушення ним вимог п.12.9 г ПДР, який був предметом розгляду суду в межах справи №521/10063/24, за результатами розгляду якої судом прийнято постанову від 12 липня 2024 року, якою закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Матеріали справи направлено до Управління патрульної поліції Одеської області для вирішення питання про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності. Участь у вказаній справі апелянт не приймав, до суду не викликався, до правоохоронного органу його також не викликали, додаткові пояснення не відбирали, копію протоколу від 19 вересня 2024 року він не отримував. Звертає увагу, що ДТП сталася 30 травня 2024 року, тоді як протокол про адміністративне правопорушення усупереч вимог ст. 254 КУпАП складено поліцейськими лише 19 вересня 2024 року, тобто зі сплином значного проміжку часу, тому оскаржувана постанова, прийнята судом на підставі цього протоколу є незаконною. Суд приймаючи рішення у справі залишив поза увагою положення ст. 38 КУпАП, оскільки подія сталася 30 травня 2024 року, оскаржувана постанова прийнята 11 грудня 2024 року, тобто на день прийняття судового рішення минуло майже 7 місяців, тому суд не мав приймати рішення про накладення стягнення та покладати на нього обов`язок зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі апелянт також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що судове засідання у справі фактично не проводилося, пояснення він не надавав, про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 25 грудня 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В судовому засіданні захисник Лепеха В.І. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник, адвокат Сафронюк П.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши учасників справи, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 11 грудня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 12 грудня 2024 року і закінчився 23 грудня 2024 року.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували виконання судом обов`язку, передбаченого ст. 285 КУпАП щодо своєчасного вручення апелянту копії оскаржуваної постанови.

Як убачається з матеріалів справи, 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою в якій просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи, зробити копії документів, отримати аудиозаписи судового засідання, відеозаписи з нагрудних камер відеоспостереження. Проте, копію постанови та інші матеріали апелянт не отримав. Про прийняту суддею постанову дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 03 січня 2025 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції місцевого суду.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що наведені ОСОБА_1 доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132485 від 19 вересня 2024 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП.

Проте з такими висновками місцевого суду, апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Направляючи до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , правоохоронці долучили: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132485 від 19 вересня 2024 року, схему місця ДТП, письмові пояснення водії транспортних засобів, причетних до ДТП.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva у russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin у. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З матеріалів справи убачається, що дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів, якими керували ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відбулася 30 травня 2024 року.

Цього ж дня, тобто 30 травня 2024 року, правоохоронцями складено відносно

ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №814654 в якому правоохоронцями зафіксовано, що: «30 травня 2024 року о 06:40 год в м. Одеса, Хаджибейський район, вул. Тираспольське шосе, 21/1, водій транспортного засобу «Geely» державний номерний знак НОМЕР_2 здійснив різке гальмування (безпідставно) на регульованому пішохідному переході на основний зелений сигнал світлофору, внаслідок чого з ним здійснив зіткнення автомобіль «Mercedes» державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.12.9 Г, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення, та додані до нього матеріали досліджувались у межах справи №521/10063/24.

За результатами розгляду вказаної вище справи, Малиновський районний суд м. Одеси 12 липня 2024 року прийняв постанову, якою закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Направив матеріали справи до Управління патрульної поліції Одеської області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 23-24).

Приймаючи зазначену вище постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 не перебувають у причинному зв?язку з настанням ДТП, а дії поліцейських щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є передчасними, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається невідповідність вимогам ПДР дій водія автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Врахувавши, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах пред`явленого обвинувачення, суд зазначив, що він позбавлений можливості надати юридичну оцінку дій водія автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , оскільки відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не складався. При цьому суд вирішив направити матеріали справи про адміністративне правопорушення до уповноваженого органу, а саме Управління Патрульної Поліції Одеської області ДПП для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

На виконання зазначеної вище постанови суд надіслав матеріали справи до правоохоронного органу, які 21 серпня 2024 року надійшли до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції (а.с. 4).

19 вересня 2024 року правоохоронцями складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132485 в якому зафіксовано, що: «30 травня 2024 року о 07:40 год в м. Одеса, вулиця Академіка Корольова, 5, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mersedes» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 21/1 не витримав безпечну дистанцію та швидкість здійснив безпечну дистанцію та швидкість здійснив зіткнення з автомобілем «Geely CK» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП автомобілі зазначили механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.13.1., 12.1.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (ч.8 ст. 38 КУпАП).

Апеляційний суд звертає увагу, що в межах цієї справи органами досудового розслідування чи судом не приймалося рішення про закриття кримінального провадження відносно будь-кого з учасників ДТП.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи (ч.1 ст. 284 КУпАП).

З викладеного вище убачається, що повноваження суду, як органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення імперативно визначені наведеними вище положеннями закону, при цьому, за результатами розгляду справи суд позбавлений можливості прийняти рішення про направлення матеріалів справи до правоохоронного органу з метою вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності іншої особи, відносно якої правоохоронцями не приймалося рішення про складання адміністративних матеріалів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд наголошує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється виключно (лише) у межах висунутого (сформульованого) звинувачення, викладеного у змісті протоколу про адміністративне правопорушення і тільки стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Надання юридичної оцінки діям іншої особи, яка не має процесуального статусу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на предмет не виконання нею вимог ПДР суперечить засадам законності.

З огляду на наведене, суддею помилково констатовано факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР та направлено до правоохоронного органу матеріали справи для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки у межах цієї справи, суд зважаючи на межі розгляду справи, був обмежений обсягом звинувачення, висунутого правоохоронцями відносно ОСОБА_2 , тому не мав вдаватися до правової оцінки дій іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , тим більше скеровувати до поліцейських матеріали справи, у такий спосіб змушуючи їх складати протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього.

Наведене не відповідає засадам законності, оскільки у даному конкретному випадку, суд не є повноважним органом, який має ініціювати питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ця обставина, унеможливлює урахування та надання правової оцінки іншим доказам, що містять у справі при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.ч. 1,2 ст. 254 КУпАП).

Усупереч наведеним вище вимогам закону, протокол про адміністративне правопорушення уповноваженою особою інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Кожушко І.А. протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено лише 19 вересня 2024 року, тобто через тридцять днів з моменту надходження матеріалів справи до правоохоронного органу (21 серпня 2024 року) та через сто тринадцять днів з дня події, настання якої ставиться у провину ОСОБА_1 (30 травня 2024 року).

Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що починаючи з 21 серпня 2024 року та упродовж строку, визначеного ст. 254 КУпАП, поліцейськими вчинялися дії, спрямовані на складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак вони мали об`єктивні перешкоди у цьому.

Наведені вище обставини, свідчать про те, що поліцейськими не було дотримано строк, регламентований для складення протоколу про адміністративне правопорушення та вказують про порушення процесуальних строків, визначених ст. 254 КУпАП, що у даному конкретному випадку, зважаючи на значний інтервал часу, є істотним.

За таких встановлених апеляційним судом у справі обставин, слід дійти висновку, що у даному конкретному випадку протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським з істотним порушенням вимог закону, що є підставою для визнання цього доказу недопустимим, що унеможливлює його врахування, як доказу у справі, наданого правоохоронцями.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , наведеного вище суд першої інстанції не врахував, залишивши вказане поза увагою, та дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції не врахував, що вимоги ч.2 ст. 38 КУпАП, якими передбачено, що у тому разі, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пі пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, подія, яка була інкримінована ОСОБА_1 відбулася 30 травня 2024 року, постанова судом прийнята 11 грудня 2024 року, тобто поза межами строку, визначеного ч.2 ст. 38 КУпАП, що унеможливлювало накладення на нього адміністративного стягнення.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зважаючи на те, що за результатами розгляду справи відносно ОСОБА_2 , суд не був наділений повноваженнями ініціювати питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що не ґрунтується на вимогах закону, та спростовує правомірність складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у цій справі з підстав відсутності у діях

ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення

У відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі

Згідно із п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За результатами апеляційного перегляду справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне Малиновського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2024 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко