ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7220/24 Номер провадження 33/814/262/25Головуючий у 1-й інстанції Айдаєв Р. З. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Рохманова В.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн

Згідно з постановою судді, 15.10.2024 року о 14:00 год. на перехресті нерівнозначних доріг вул. Героїв ОУН вул. Решетилівська, біля будинку №6/65 по вул. Героїв ОУН, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, за вказаним маршрутом, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем РУТА 19, д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що незважаючи на наявність знаку «Дати дорогу», в напрямку її руху був відсутній дорожній знак «Виїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів», а отже вона була проінформована лише про те, що виїжджає на дорогу з одностороннім рухом, тому вжила всіх достатніх для своєї безпеки заходів та переконалась, що в неї відсутні перешкоди для здійснення маневру «поворот ліворуч».

Вважає, що водій іншого ТЗ взагалі їхав під знак «В`їзд заборонено», і під`їжджаючи до перехрестя з дорогою, з якої вона виїжджала, саме він мав надати їй дорогу зважаючи на проїзд рівнозначного перехрестя.

На думку апелянта суд невірно визначив причини ДТП та дійшов помилкового висновку щодо її вини у скоєнні останньої, незважаючи на вину іншого учасника дорожньої пригоди.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1, №151349 - 15.10.2024 року о 14:00 год. на перехресті нерівнозначних доріг вул. Героїв ОУН вул. Решетилівська, біля будинку №6/65 по вул. Героїв ОУН, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, за вказаним маршрутом, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем РУТА 19, д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Так, згідно пояснень учасника ОСОБА_1 , остання виїжджала на вул. Решетилівську з другорядної дороги. Зупинилася, праворуч від неї машин не було. Ліворуч від неї по вул. Решетилівська їхала маршрутка, яка двигалася не по полосі громадського транспорту, а посередині вулиці. Тому вона почала повільний рух виїжджаючи на Решетилівську. Маршрутка, яка двигалася зі швидкістю, різко почала зміщуватися в її бік. Вона зупинилася, але задньою правою боковою частиною маршрутки отримала удар в передню бокову частину крила своєї машини. Після удару вона залишилася стояти на місці, а маршрутка пролетіла до перехрестя і зупинилася на пішохідному переході. Так як водій маршрутки їхав не по смузі громадського транспорту,а по зустрічній смузі (для нього), напевно був вимушений зміщуватися в зв`язку - з тим, що ввімкнувся світлофор. Як би він не почав перестроюватися, зіткнення не відбулося. Тим більше вона зупинилася. Вважає, що у водія маршрутки не було знаку «головна дорога», а отже не було пріоритету в русі. Вона наближалася до нього з правого боку, а і він повинен був її пропустити

З пояснень іншого водія учасника ДТП ОСОБА_2 , 15.10.2024, о 14 год. він рухався по маршруту. В районі зуп. «Браїлки» по головній полосі для громадського транспорту тролейбусів та маршруток зі сторони вул. Ковпака з другорядної дороги йому не надав дорогу джип чероки під знак уступи дорогу.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Схема ДТП, пояснення учасників дорожньої пригоди, протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи з бодікамери працівника поліції, в своїй сукупності, були прийняті судом до уваги як належні докази, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, на підставі чого суд обґрунтовано визнав останню винуватою в скоєній дорожній пригоді.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на докази, які б свідчили про їх помилковість.

Твердження апелянта про наявність вини в діях іншого водія з огляду на те, що він здійснював рух під забороняючий дорожній знак «В`їзд заборонено» є безпідставними, оскільки останній керуючи маршрутним транспортним засобом, здійснював рух по спеціально виділеній для громадського транспорту полосі руху, а відтак не перебував в дії знаку 3.21 «в`їзд заборонено» та здійснював свій рух по головній дорозі по відношенню до дороги, на якій знаходився автомобіль «Jeep Grand Cherokee».

Також помилковим є твердження апелянта про необхідність в наданні дороги іншим водієм саме її транспортному засобу з огляду на те, що вона під`їжджала до перехрестя рівнозначних доріг та знаходилась правіше. Такий довід апеляційної скарги не заслуговує на увагу , оскілки керований водієм ОСОБА_1 , транспортний засіб перебував на другорядній дорозі та знаходився в зоні дії знаку «Дати дорогу», що виключає твердження про перехрестя рівнозначних доріг та «правило правої руки».

Крім того, не може вважатись обґрунтованим твердження апелянта про те, що на даному частку дороги відсутні всі необхідні дорожні знаки, в тому числі знак «громадський транспорт», що, в свою чергу, також має розцінюватись як причина зіткнення автомобілів.

Відхиляючи вказаний довід скарги, апеляційний суд виходить з того, шо в зазначеному місці проїжджа частина дороги облаштована достатньою кількістю необхідних дорожніх знаків для врегулювання руху та безпеки учасників дорожнього руху.

Відсутність знаку пріоритету у іншого водія не спростовує необхідність виконання вимог знаку «Дати дорогу» водієм ОСОБА_1 перед здійснення нею виїзду на вул. Решетилівська, яка є головною дорогою.

Враховуючи відсутність доказів, які б спростували висновок суду про те, що саме дії водія ОСОБА_1 , а саме ненадання дороги іншому транспортному засобу, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП обставинах, апеляційний суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна