КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Сіренка М.Ю., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді, 08 серпня 2024 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_1 по вулиці Черняхівського, 1 в с. Пристроми Бориспільського району Київської області, керував транспортним засобом марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя).

Огляд водія на стан сп`яніння був проведений зі згоди водія із застосуванням приладу DRAGER 0024, результат огляду 0,70 ‰. Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Сіренко М.Ю. просить постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року скасувати та справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає до скасування, оскільки судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи, який проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано правової оцінки тим доказам, які надані поліцейським, внаслідок чого було винесене незаконне рішення.

На думку захисника, в даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм у розумінні п.1.10 ПДР, оскільки автомобілем він не керував, автомобілем в той час керував його знайомий, якого було допитано в суді першої інстанції, працівниками поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупинявся.

Перебування у транспортному засобі чи поряд з транспортним засобом, який не в стані руху (перебуває в нерухомому стані) не доводить факту керування транспортним засобом.

Оскільки, докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в справі відсутні, то і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, захисник, посилаючись на ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Також захисник зазначає, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 789036 від 08 серпня 2024 року, даними тесту приладу «DRAGER 6810» від 08 серпня 2024 року, результат огляду склав 0,70 ‰; направленням на огляд водія транспортного засобу до Бориспільська ББЛІЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського.

В апеляційній скарзі захисника не заперечуються висновки, викладені у постанові судді районного суду, що результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а захисник вказує лише на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, проте такі доводи апеляції є безпідставними.

Так, на відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, як працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 , що його автомобіль під його керуванням був зупинений для залучення його - ОСОБА_1 у якості понятого для проведення слідчих дій.

Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу - приладу «DRAGER», результат огляду склав 0,70 ‰.

У процесі спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував того, що саме він керував автомобілем та був зупинений поліцейськими, а також не вказував на те, що автомобілем керувала інша особа.

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після оголошення ОСОБА_1 змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від відмовився давати пояснення по суті обставин, викладених у протоколі.

Водночас, ОСОБА_1 пояснив, що йому зрозуміло його відсторонення від управління автомобілем у зв`язку з його нетверезим станом, а також пояснення поліцейського про те, що його автомобіль не заважає дорожньому руху та він може запросити тверезого водія для того, щоб забрати автомобіль з місця його зупинки.

Отже, після зупинки автомобіля поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував того, що саме він керував транспортним засобом та після встановлення стану алкогольного сп`яніння був відсторонений від керування автомобілем.

Згідно з матеріалами справи версія про те, що автомобілем керував не ОСОБА_1 , а його сусід ОСОБА_2 , була викладена ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції.

За клопотання ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , який стверджував про те, що 08.08.2024 він на прохання ОСОБА_1 , який був у нетверезому стані, керував автомобілем ОСОБА_1 , щоб забрати з автодороги «Київ-Харків» дружину та сина ОСОБА_1 .

Також свідок ОСОБА_2 повідомив, що коли вони повертались назад, то їх зупинили працівники поліції та попросили бути понятими, але свідок відмовився, оскільки поспішав додому до хворої матері, а ОСОБА_1 погодився на пропозицію працівників поліції та залишився. Потім ОСОБА_1 розповів свідку, що відносно нього працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. після цього вони пішли і забрали автомобіль ОСОБА_1 .

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_2 суддя районного суду у постанові зазначив, що ці пояснення спростовуються поясненнями поліцейських ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які стверджували, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 .

Суддя районного суду не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , зазначивши, що вони містять ознаки спотворення фактичних обставин справи задля створення умов уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Такий висновок судді районного суду є обґрунтованим, оскільки пояснення поліцейських ОСОБА_3. і ОСОБА_4 об`єктивно підтверджуються даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського та узгоджуються з поясненнями і поведінкою ОСОБА_1 зафіксованими вказаним відеозаписом.

Отже, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом доказами, наведеними у постанові судді районного суду.

Суддею районного суду відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суддею районного суду було допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, є безпідставними.

Зауваження захисника про недотримання суддею районного суду вимог ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є неспроможним, оскільки захисник не навів обставин, за яких суддя районного суду самостійно відшукував докази винуватості ОСОБА_1 .

Виклик в судове засідання для дачі пояснень працівників поліції ОСОБА_3. та ОСОБА_4 , які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не може бути розцінений як відшукування доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки участь працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, є участю сторони обвинувачення у справі, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (справи «Пушкарьов проти України» (Case of Pushkaryovv. Ukraine) та «Бантиш та інші проти України» (Case of і Bantysh and Others v. Ukraine) від 06 грудня 2022 року).

Виходячи з наведеного суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, як про це прохає апелянт.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа № 373/1796/24

Провадження № 33/824/1122/2025

Головуючий у першій інстанції Рева О.І.

Доповідач Ковальська В.В.