Справа № 541/450/25
Номер провадження3/541/236/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., за участю ОСОБА_1 , прокурора Передерій А.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Миргород, Полтавської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , не працюючу, РНОКПП не встановлено,

за ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста сектору програмного забезпечення, діловодства та ведення архіву УСЗН Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-4 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушила встановлені п.1.ч.1 ст. 25 Закону обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю ( крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики зі спорту) або підприємницькою діяльністю, а саме у період часу з 01.09.2023 по 08.01.2025 здійснювала реалізацію побутових та продовольчих товарів через мережу «Інтернет» за допомогою месенжера «Viber» з метою одержання прибутку, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП визнала повністю.

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Передерій А.А. зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, та просив застосувати адміністративне стягнення щодо останньої у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті з конфіскацією грошових коштів.

Заслухавши прокурора, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

02.02.2009 року ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця і під підпис була ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

З 2009 по день складання протоколу ОСОБА_1 була державним службовцем, а з 2023 року перебувала на посаді головного спеціаліста сектору програмного забезпечення, діловодства та ведення архіву Миргородської районної державної військової адміністрації.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП №68 від 28.01.2025 та доданими до нього матеріалами, а саме роздруківки з месенжера «Viber».

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про корупційне правопорушення, серед інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вищевказані матеріалами, що додані до протоколу, в силу ст. 251 КУпАП, є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, на цей час ні протокол, ні викладені в ньому обставини жодним чином не оскаржені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд визнає щире каяття ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, принципи справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, положення ст. 61 Конституції України, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, того, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, у сукупності вищевикладених обставин та їх взаємозв`язку, суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид стягнення, у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності, що сприятиме реалізації принципів, передбачених ст. 23 КУпАП, принципів справедливої адміністративної процедури та не становитиме особистий надмірний тягар для особи у світлі правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особою, на яку накладено адміністративне стягнення сплачується судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 61 Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», 9 17, 23, 33, 35, 40-1, ч.1 ст. 172-4, 245, 251, 280, 283-284 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок. ( рахунок для сплати штрафу: н/р (IBAN) UA 0589 9998 0314 0805 4200 0016 305, назва отримувача коштів - ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255, код класифікації доходів бюджету 21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (призначення платежу 22030106 Судовий збір; 26436309 (5), П.І.Б платника, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, н/р (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 26436309 ).

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова