Справа № 703/36/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ДП «Укрпошта», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, що передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП

у с т а н о в и в :

02.01.2025 в провадження Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, що передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №199951 від 19.12.2024, ОСОБА_1 07.12.2024 близько 15-00 год, по вул. Соборній в м. Сміла, керуючи автомобілем СКС FDB-ПС, державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпечності даного маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенц» державний номерний знак НОМЕР_2 , що перебував в нерухомому стані, чим порушив п. 10.9 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №199956 від 19.12.2024, ОСОБА_1 07.12.2024 близько 15-00 год, по вул. Соборній в м. Сміла, керуючи автомобілем СКС FDB-ПС, державний номерний знак НОМЕР_1 , після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення із автомобілем «Мерседес Бенц» державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди заперечував, пояснивши, що 07.12.2024 дійсно перебував у дворі будинку №93/39 по вул. Соборній в м. Сміла, однак дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв. На підтвердження надав фото автомобіля, яким користується у зв`язку із роботою на ДП «Укрпошта», державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодження на якому відсутні. Акцентував увагу, що вказані обставини підтверджені актом огляду транспортних засобів після ДТП, що складений 07.12.2024.

Згідно п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Положеннями статті 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Стаття 251 КУпАП визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення відділом поліції №2 Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області надані:

- рапорт від 07.12.2024, за реєстрований в ЖЄО під №19447, згідно з яким 07.12.2024 близько 15-00 год в дворі будинку АДРЕСА_2 , автомобіль «Укрпошта» зіткнувся із припаркованим автомобілем «Мерседес». Будь-які ідентифікаційні дані щодо автомобіля та водія, що спричинив ДТП, відсутні;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , зміст яких відповідає поясненням, наданим останнім під час судового розгляду та з яких вбачається, що він заперечує свою причетність до адміністративного правопорушення;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної події він не був, обставини йому відомі зі слів іншої особи;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 07.12.2024 близько 14-45 в дворі будинку №93/39 по вул. Соборній в. м Сміла водій автомобіля ДП «Укрпошта» здійснюючи рух заднім ходом, допустив зіткнення із автомобілем «Мерседес», що був припаркований. Відомостей про ідентифікаційні ознаки транспортного засобу, окрім припущення моделі автомобіля, водій якого вчинив ДТП (ймовірно «Фіат Добло») та позначки «Укрпошта» - відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніви у суду.

Із матеріалів справи не вбачається існування будь-яких переконливих доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення або винуватості ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП.

З метою встановлення обставин вчиненого правопорушення, після дослідження письмових доказів, наявних у справі, судом викликано осіб, зазначених вище, для отримання їх пояснень як свідків події, однак останні в судовий розгляд не прибули з невідомих причин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП).

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

В даному контексті Європейський Суд з прав людини встановив у рішенні у справі «Карелін проти росії» (Karelin v. russia), що в разі, якщо здійснюється усний судовий розгляд з метою встановлення обґрунтованості будь-якого «кримінального обвинувачення», висунутого проти підсудного, та якщо було надано адекватну можливість з`явитися у судове засідання і сторона захисту не відмовилася від неї у встановленому порядку, присутність сторони обвинувачення є, як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду (п. 64 рішення Європейського суду з прав людини у справі Михайлова проти України).

З огляду на викладене, провівши аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки вчинення ним порушення п. 10.9 ПДР, а також його причетність до ДТП не вбачається доведеною поза розумним сумнівом. Вказане також виключає його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для покладення на ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 124, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, що передбачені статтями 122-4 та 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко