КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/595/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №755/17287/24

04 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнути його до відповідальності.

Апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді судом першої інстанції не були належним чином взяті до уваги клопотання подані адвокатом Сациком Р.В., а саме: клопотання про здійснення фіксування судового процесу та клопотання про допит свідків. Судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано покази свідків, зокрема, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бачили світло-проблискові маячки синього та червоного кольору та чули звук сирени, окрім того, були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень. В свою чергу, як свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було повідомлено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, що може ставити під сумнів правдивість їх показів.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено відеозаписи додані до матеріалів справи, на яких чітко вбачається, що ОСОБА_2 рухався у другій смузі, а помітивши, що транспортні засоби перед ним у першій та другій смузі сповільнилися - перелаштувався у третю смугу, та не звертаючи увагу на зупинку транспорту у першій та другій смузі продовжив рух не зменшуючи швидкість, що і стало основною причиною ДТП.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 - Сацик Роман Васильович апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі, просив її задовольнити.

У судовому засіданні Коновалюк Віталій Віталійович апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі, просив її задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 - Кудрявський Руслан Сергійович заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні Олійник Вадим Сергійович підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Положеннями ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Однак, судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з обставин зазначених у протоколі №ЕПР1 № 138029, від 27.09.2024 року, ОСОБА_2 , 27.09.2024 року о 13 годині 39 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Броварському - Автодорога М01, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не надав дорогу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з проблисковим маячком синього та червоного кольору. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 б), п. 3.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 , 27.09.2024 року о 13 годині 39 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 , з увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольору, не забезпечив безпеки дорожнього руху у м. Києві по проспекту Броварському, на регульованому перехресті з Автодорогою М01 при повороті ліворуч не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив п. 16.6, п. 3.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно п.2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 3.1 ПДР України передбачено, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Відповідно до п. 3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Суду апеляційної інстанції було надано відеозапис, оскільки відеозапис в матеріалах справи був пошкоджений, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 із увімкненими світло-проблисковими маячками синього та червоного кольору, перед здійсненням маневру повороту зупинився та впевнився, що транспортні засоби, які рухаються у зустрічному напрямку його пропускають, після чого почав повертати.

Зазначений відеозапис апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки він повністю узгоджується з наявними матеріалами справи, яким судом першої інстанції було надано не повну оцінку.

Аналізуючи встановлені матеріалами справи обставини, оцінюючи наявні докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_2 27 вересня 2024 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 3.1, 3.2 ПДР України мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом застосування екстреного гальмування в момент виявлення останнього на проїзній частині.

Оскільки, транспортний засіб «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався із увімкненими проблисковими маячками, що встановлено, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , зобов`язаний був надати службовому автомобілі дорогу, забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу, та зупинитися.

При цьому, в даному випадку ОСОБА_2 помітивши, що перед ним у першій та другій смузі транспортні засоби сповільнились, перелаштувався у третю смугу руху, не звертаючи увагу на зупинку транспорту у першій та другій смузі руху, тобто ОСОБА_2 в даному випадку, продовжив рух свого транспортного засобу, не зменшуючи швидкість та продовжив рух, що і стало причиною ДТП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме бездіяльність водія ОСОБА_2 призвела в даному випадку до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись з увімкненими проблисковими маячками синього та червого кольору, мав право розраховувати, що транспортні засоби, забезпечать йому безперешкодний проїзд, нададуть дорогу, що і зробили водії інших транспортних засобів, які рухались в двох смугах.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР України).

На переконання апеляційного суду, вищенаведені обставини та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факту порушень ОСОБА_1 вимог передбачених п. 16.6, 3.1 ПДР України та, відповідно і вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інших доказів, які безумовно можуть слугувати підставою для висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, у матеріалах справи немає.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції, у порушення вимог, передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з'ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки доказам у їх сукупності.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується зокрема систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 16.6, 3.1 ПДР України, та про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджуються зібраними та наявними у матеріалах справи доказами.

Тому, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за участі ОСОБА_1 у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 27.09.2024 року о 13 годині 39 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Броварському - Автодорога М01, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не надав дорогу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з проблисковим маячком синього та червоного кольору, чим порушив п. 2.3 б), п. 3.2 Правил дорожнього руху України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Однак, згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 № 138029, від 27.09.2024 року, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення - 27.09.2024 року, таким чином на час розгляду справи апеляційним судом, двомісячний строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП сплив, що свідчить про існування підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Слід також зазначити, що із аналізу вимог ст. ст. 245, 280, 247 КУпАП випливає, що закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли у справі з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За таких обставин, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року - скасуванню в повному обсязі, оскільки вона прийнята без повного з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду. Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 рокускасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Провадження стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: