П О С Т А Н О В А

10 лютого 2025 року м. Київ

Справа №367/9686/23

Апеляційне провадження №33/824/1398/2025

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2024 року за матеріалами, які надійшли від СРПП ВП №1 Бучанського РУП у Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2024 року визнано винуватим ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605, 60 грн на користь держави.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , ним 21 січня 2025 року подано апеляційну скаргу, в якій він, зокрема, вказує, що оскаржувана постанова йому не направлялась, про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 06 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Постанова в Єдиному державному реєстрі судових рішень була оприлюднена 01 січня 2025 року. 06 січня 2025 року він подав до суду першої інстанції заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови. Лише 13 січня 2025 року він зміг ознайомитись з матеріалами справи та текстом оскаржуваної постанови, щоб підготувати апеляційну скаргу. За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущений не з його вини, а тому просить його поновити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2024 року задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 13 вересня 2024 року під час винесення судом оскаржуваної постанови.

З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 13 січня 2025 року, що підтверджується його розпискою на обкладинці справи.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було надіслано судом: 30.12.2024. зареєстровано: 31.12.2024. забезпечено надання загального доступу: 01.01.2025.

Із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 21 січня 2025 року, подавши її до суду першої інстанції /а.с. 97-101/.

Основними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова йому не направлялась, про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 06 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка була оприлюднена 01 січня 2025 року, та лише 13 січня 2025 року він зміг ознайомитись з матеріалами справи та текстом оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 13 вересня 2024 року під час винесення оскаржуваної постанови, отже строк на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП почав відраховуватись з дня винесення постанови.

Посилання скаржника на те, що оскаржувана постанова йому не направлялась, про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 06 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, а ознайомився з матеріалами справи в суді 13 січня 2025 року, а тому 10-ти денний строк на подання апеляційної скарги пропущений не з його вини, суд апеляційної інстанції також до уваги не приймає, оскільки скаржник був присутній в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови, а тому саме з цієї дати має відраховуватись строк на апеляційне оскарження. Крім того, з Єдиного державного реєстр судових рішень вбачається, що оскаржувана постанова була оприлюднена 01 січня 2025 року, та як вказує ОСОБА_1 , про існування постанови він дізнався 06 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, отже ознайомився з її змістом, а тому в нього було достатньо часу для подання апеляційної скарги з дати ознайомлення з постановою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає вказані скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду неповажними.

Таким чином, скаржником не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому оскаржити постанову суду першої інстанції від 13 вересня 2024 року протягом строку на апеляційне оскарження передбаченого ч.2 ст. 294 КУпАП, враховуючи ту обставину, що він був присутній в судовому засідання 13 вересня 2024 року, та правову допомогу йому надавав захисник - адвокат Киченок А.С.

Таким чином, ОСОБА_1 , слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2024 року, апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.