Справа № 692/18/25
Провадження № 3/692/57/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ки України, непрацюючої, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025800 від 27.12.2024, ОСОБА_1 27.12.2024 близько 21:06 год. в АДРЕСА_1 , вчинила насильство в сім`ї відносно своєї дочки ОСОБА_2 , а саме: висловлювалась нецензурною лайкою в її адресу та образливо хапала її за волосся, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судове засідання 17.01.2025 було відкладено за заявою захисника ОСОБА_1 адвоката Ковтуна М.В., який просив надати час на ознайомлення з матеріалами справи та викликати у судове засідання потерпілу ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 13.02.2025 ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення заперечувала. Вказала, що має неприязні відносини з колишнім чоловіком з приводу поділу будинку в АДРЕСА_1 , і між ними відбуваються конфлікти, зокрема, такий конфлікт мав місце і 27.12.2024. Після конфлікту ОСОБА_1 перебувала у своїй кімнаті. У вечірній час, близько 21-30год., приїхала ОСОБА_2 , яка є її дочкою, зайшла до кімнати, влаштувала сварку з ОСОБА_1 , під час якої вимагала, щоб та залишила будинок, оскільки, на її думку, не має права там проживати. Колишній чоловік знімав усе на відео і викликав поліцію. Працівники поліції прибули близько 22-00год., винесли тимчасовий заборонний припис про заборону перебувати у житлі з ОСОБА_2 , сказали, що ОСОБА_1 має виселитись з будинку та має зібратись за 10 хвилин, після чого відвезли її в с. Шрамківка та залишили на автобусній зупинці, де вона простояла всю ніч, бо не має знайомих в с. Шрамківка, крім того, почалася комендантська година. Вказала, що під час описаних подій жодних протиправних дій відносно ОСОБА_2 не вчиняла, нецензурно не висловлювалась. Зазначила, що має неприязні відносини з дочкою. Звернула увагу, що будинок в АДРЕСА_1 , не є місцем проживання ОСОБА_2 , оскільки та проживає у м. Черкаси. Вважає, що поліцейськими було допущено порушення, з приводу яких вона зверталась до керівництва поліції, хоча відповіді не отримала. Зазначила, що час у протоколі зазначений невірно, поліцейські від неї пояснень не відбирали.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковтун М.В. пояснив, що між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_3 існує майновий спір і неприязні стосунки. Вдень 27.12.2024 вона приїхала за місцем проживання, щоб вселитись і жити, однак виникла сварка, викликались працівники поліції, які склали протокол про адмінправопрушення відносно колишнього чоловіка та винесли тимчасовий заборонний припис з забороною спілкування. У подальшому ввечері відбувся конфлікт ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між якими теж склалися неприязні відносини, оскільки дочка не хоче, щоб мати проживала у будинку. Зазначив, що ОСОБА_1 протиправних дій не вчиняла, під час складення матеріалів не було дотримано процесуальної процедури, ОСОБА_1 не було роз`яснено її права, не запропоновано надати пояснення, не зафіксовано належним чином відмову ОСОБА_1 від підпису протоколу. Відносно ОСОБА_1 було складено тимчасовий заборонний припис щодо заборони перебувати у житлі ОСОБА_2 , однак адреса: АДРЕСА_1 , не є місцем проживання ОСОБА_2 , оскільки та проживає у м. Черкаси. Вважав відсутніми подію та склад правопорушення у діях ОСОБА_1 , тому просив провадження по справі закрити.

У судове засідання викликалась ОСОБА_2 , однак будучи належним чином повідомленою, дана особа у судове засідання не прибула.

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025800 від 27.12.2024, ОСОБА_1 27.12.2024 близько 21:06 год. в АДРЕСА_1 , вчинила насильство в сім`ї відносно своєї дочки ОСОБА_2 , а саме: висловлювалась нецензурною лайкою в її адресу та образливо хапала за волосся, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано вказаний протокол про адміністративне правопорушення, письмове пояснення ОСОБА_2 від 27.12.2024, довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області № 4303-2025 від 07.01.2025 та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , 27.12.2024 близько 20:00 год. вона приїхала в с. Погреби в гості до батька ОСОБА_3 . У цей час в будинку перебувала її мати ОСОБА_1 . В ході спілкування ОСОБА_1 влаштувала сварку з ОСОБА_2 , під час чого ображала її нецензурною лайкою, вхопила за волосся. Зазначила, що мати та батько розлучені з 27.08.2024, мати в с. Погреби не проживає з 02.06.2024, а проживала у м. Пирятин. Вказала, що вона, її батько та брат не хочуть, щоб ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_3 у будинку в с. Погреби.

Згідно довідки ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, основним безпосереднім об`єктом домашнього насильства є суспільні відносини щодо захисту здоров`я, як фізичного так і психологічного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже основною ознакою домашнього насильства, як діяння, за яке передбачене покарання, є відносини, що склалися між особою, яка вчинила насильство, та особою, постраждалою від такого насильства, в результаті спільного побуту або спільного проживання і залежності постраждалої особи від особи, яка чинить щодо неї насильство.

В Законі також визначено, що запобігання домашньому насильству це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються

На підставі системного аналізу наведених в Законі визначень, суд переконаний, що для настання адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, раптової, що виникла за емоційним сплеском, сварки чи бійки між подружжям чи іншими особами, що разом проживають в рамках побутових відносин не достатньо.

Тобто, вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, суд має встановити наявність ознак т.зв. «аб`юзивних» стосунків, тобто взаємин, в яких одна людина (насильник, кривдник) шляхом насильства (фізичного, сексуального, психологічного чи економічного) порушує особисті кордони іншої (постраждалої або жертви) з метою придушення волі та підкорення. І за наявності ознак таких стосунків суд може вирішити питання про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення на підставі поданих доказів.

Крім того, диспозиція ст. 173-2 КУпАП визначає, що обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є настання наслідків у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відтак, обставина отримання потерпілим шкоди здоров`ю потерпілого підлягає доказуванню належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що фабулою правопорушення не визначено вид домашнього насильства, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 ..

Також фабула містить припущення про ймовірне завдання шкоди здоров`ю потерпілої, проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що внаслідок подій, вказаних у протоколі серії ВАВ № 025800 від 27.12.2024, ОСОБА_2 отримала будь-яку шкоду здоров`ю чи зверталась за наданням будь-якої допомоги з приводу отримання шкоди здоров`ю. Письмові пояснення ОСОБА_2 посилань на отримання такої шкоди не містять.

Суд зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_2 є єдиним доказом, наданим органом поліції на підтвердження вчинення протиправних дій ОСОБА_1 .

У той же час матеріали справи не містять жодної інформації про підстави проведення перевірки (повідомлення, рапорт, заява, тощо), наслідком якої став протоколі серії ВАВ № 025800 від 27.12.2024.

Окрім того, у вказаному протоколі інформація про свідків не вказана, як не вказано і про відсутність таких осіб. Зазначено про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України та вказано про відмову від її підпису протоколу, однак дані твердження не підкріплено підписами понятих, відповідні графи у протоколі не заповнені, що свідчить на користь твердження сторони захисту ОСОБА_1 про недоліки у складенні адміністративних матеріалів.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами, через що викладені обставини не можна розцінюватись як домашнє насильство. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому їй діянні та наявності у її діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 173-2, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 10 днів.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст постанови складений 18 лютого 2025 року.