ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1380/24
Номер провадження: 33/819/41/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Мієнка Романа Володимировича на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2025 року, під головуванням судді Корольчук Н.В.,

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 24.01.2024 о 18:28 хв. в м. Херсоні по вул. І. Кулика, буд. 124, керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокатМієнко Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

На доведення доводів апеляційної скарги послався на те, що:

- порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не відповідає ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: поліцейськими не проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; не складався акт огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- направлення на огляд водія (який доданий до протоколу) транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не виписувалося та не вручалося ОСОБА_1 ;

- відсутні докази факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факту зупинки транспортного засобу;

- на час подання апеляційної скарги, сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності дотримані, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції адвокат Мієнко Р.В. не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки у електронному кабінеті адвоката в підсистемі «Електронний суд». Заяви про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавав, доказів поважності причини неявки у судове засідання також не подав. З`ясовуючи явку ОСОБА_1 за його номером телефону, останній повідомив, що участь у судовому засіданні не приймає, пославшись на наявність у нього адвоката.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД №411940 від 24.01.2024 (а.с. 2);

- рапортом інспектора поліції (а.с. 6);

- направленням водія ОСОБА_1 до КНП "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" ХОР, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

- відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений і чітко визначений наступними нормативними документами:

- ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за N 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за N 1413/27858 (надалі Інструкція);

- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 476, від 28 жовтня 2015 року N 888 (надалі Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 4, 6, 7, 8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський зобов`язаний дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

При перевірці доводів апеляційної скарги, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, досліджені відеозаписи поліцейських, з яких вбачається, що поліцейськими було зупинено автомобіль, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 ; в ході розмови з водієм, поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), після чого неодноразово поліцейські пропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння (на місці, у закладі охорони здоров`я), однак ОСОБА_1 , не виходячи з машини, не погоджувався та через деякий час надав відповідь: «складайте постанову» (запис 18:38:53, 474555).

Слід зазначити, що всі викладені у апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду судом першої інстанції, який надав їм належну оцінку. Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння, а саме, що не проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки окрім наведеного судом першої інстанції, відеодокази свідчать, що ОСОБА_1 навіть не вийшов з транспортного засобу та не погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Його дії: відкриваючи та закриваючи скло під час спілкування з поліцейськими свідчать про ігнорування їх вимог .

Положеннями п. 10 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння не приймаються судом, оскільки огляд не проводився.

Доводи апеляційної скарги про невручення ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на висновки суду про доведеність його винуватості не впливають як такі,не приймається, оскільки Інструкція не передбачає його вручення водієві.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 , спростовується записом з машини поліцейських, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб (номерний знак НОМЕР_2 ) (запис під названою «керування»), за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , що підтверджується записом поліцейського, який обходив автомобіль та на якому зафіксований номерний знак автомобіля та й те, що ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля (запис 18:31:20, номер 474555).

Також, із запису з бодікамери вбачається, що поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про те, що його буде відсторонено від керування транспортним засобом і йому потрібно знайти водія, який зможе сісти за кермо автомобіля, а у разі відсутність такого водія - автомобіль евакуатором підвезуть на стоянку, на що водій не надав ніяких заперечень (час запису 18:44:20, номер 474555).

Суд вважає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи, є належними та допустимими доказами, у розумінні положень ст. 251 КУпАП. Суд виконав вимоги об`єктивного та законного розгляду протоколу про адміністративне правопорушення в частині дослідження доказів та надання їм оцінки.

На час ухвалення судом першої інстанції постанови суду, яка є законною та обґрунтованою, строки притягнення до адміністративної відповідальності дотримані.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про дорожній рух, зокрема, пунктів 5 та 6, водій повинен контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином ним управляти. Він повинен бути знайомий з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху, а також з такими чинниками, що можуть впливати на його поведінку, як втома, вживання лікарських препаратів і управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотиків.

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Таким чином, доводи апелянта апеляційний суд не приймає до уваги та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30,33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також того, що вчинене правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Мієнка Романа Володимировича на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2025 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду І.В. Склярська