Справа№464/50/25
пр.№ 3/464/225/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025 суддя Сихівського районного суду м. Львова Жила В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

На розгляд суду з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 серії ВАД № 128648 відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 27.12.2024 о 00:35 год. на пр. Червоної Калини, 50 у м. Львові, здійснював рух транспортного засобу марки «Renault», н.з. НОМЕР_2 , у період дії комендантської години, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 зі змінами № 69/22 від 23.04.2022, без спеціально виданої перепустки, чим порушив абзац 2 п.8 постанови КМУ № 573 від 08.07.2020, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 14.02.2025, ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно з ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

З`ясовуючи вказані обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом означеного адміністративного правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Повноваження працівника поліції встановлено Законом України «Про Національну поліцію», який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції. Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення тих же дій щодо члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слово «непокора», як зазначає законодавець, означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 серії ВАД № 128648, у такому зазначено, що ОСОБА_1 27.12.2024 о 00:35 год. на пр. Червоної Калини, 50 у м. Львові, здійснював рух транспортного засобу марки «Renault», н.з. НОМЕР_2 , у період дії комендантської години, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської обласної військової адміністрації (далі Львівської ОВА) від 25.02.2022 № 1/22 зі змінами від 23.04.2022 № 69/22, без спеціально виданої перепустки, чим порушив абзац 2 п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 №573.

Проте, зі змісту означеного протоколу не вбачається у чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Навпаки у протоколі констатовано злісну непокору ОСОБА_1 саме розпорядженню Львівської обласної військової адміністрації.

Окрім цього, відповідно до протоколу, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА № 1/22 від 25.02.2022 зі змінами № 69/22 від 23.04.2022, однак наказом Львівської ОВА № 225/22 від 19.10.2022 внесено зміни до наказу начальника обласної військової адміністрації від 25.02.2022 № 1/22, а саме визнано таким, що втратив чинність наказ начальника обласної військової адміністрації від 23.04.2022 № 69/22 «Про внесення змін до наказу начальника обласної військової адміністрації від 25.02.2022 № 1/22».

Таким чином, хоча й факт перебування особи без перепустки чи посвідчення під час дії комендантської години сам по собі є порушенням комендантської години, разом з тим жодним чином не є порушенням законних розпоряджень або вимог осіб, зазначених у диспозиції статті 185 КУпАП, та не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею.

Жодних допустимих, належних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись статтями 185, 245, 247, 251, 283-287 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Володимир ЖИЛА