ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який є керівником ДП «ДержККБ «Луч», проживає за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Із протоколу про адміністративне правопорушення №659/31-00-04-01-04-36 від 28.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи керівником ДП «ДержККБ «Луч», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 2, порушив вимоги п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.4 п. 200.7 п. 200.9 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, в результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні на розрахунковий рахунок платника у банку за вересень 2024 року в сумі 149 803 018 грн., завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 918 863 грн., за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 1631 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, на неодноразові виклики не з`явився.

Разом з тим, до початку судового розгляду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника Ярусевича Є.Ю. про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Так, адвокат вказує, що за своїм змістом диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною і відсилає до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року. Разом з тим, як вбачається із формулювання суті вчиненого, на переконання контролюючого органу, ОСОБА_1 порушення, останній порушив вимоги вказаного Порядку, однак, жодної конкретизації норми акту та у чому саме полягало таке порушення, у протоколі не вказано. Наведене є істотним порушенням права особи на захист та недоліком складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу, що усуває наявність у його діях складу інкримінованого правопорушення.

Крім того, адвокат у своєму клопотанні вказує на ряд суттєвих порушень з боку контролюючого органу, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому діяння, зокрема не врахування висновку науково-правової експертизи №10467 від 21.11.2024, індивідуальної податкової консультації від 27.09.2024 №4629ІПК99-00-21-03-02. Таким чином, з огляду на істотні недоліки складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, та відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП, адвокат просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 . У той же час, просив проводити судовий розгляд без участі самого ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи, що з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також беручи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст. 1631 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 1631 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому конкретно полягає порушення ним встановленого порядку ведення податкового обліку, який саме закон порушено. Посилання ж у протоколі просто на норми Податкового кодексу України, а також вимоги Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 у вину.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Наявна у матеріалах справи копія акту перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1631 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про суть правопорушення з детальним описом порушених норм чинного законодавства, відтак, складений з порушенням ст. 256 КУпАП, а тому, суд виходячи із принципів безсторонності та змагальності сторін, приймаючи справедливе і неупереджене рішення, приходить до висновку, що головним державним інспектором ЦМУ по роботі з ВПП ДПС України Варваницькою Т.В. не доведено, що ОСОБА_1 допущено ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, тобто вчинення останнім діяння, передбаченого ч.1 ст. 1631 КУпАП.

Отже, на підставі вищенаведеного, суддя прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1631 КУпАП підлягає закриттю, оскільки у його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, керуючись ст. 1, 9, 163-1, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк