ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2507/24

Провадження № 33/820/21/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Жураківського В.А., Дюг А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року.

За постановою суду, ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, 07 квітня 2024 року об 11 год. 15 хв. в період дії в Україні особливого періоду на території військової частини НОМЕР_2 , в АДРЕСА_1 , з`явився у нетверезому стані, чим вчинив своїми умисними діями адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропустив з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати, провадженні закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що про прийняте рішення суду дізнався лише 07.08.2024, оскільки йому заблокували рахунки, після чого він звернувся до адвоката за правовою допомогою.

Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки суд не дослідив матеріали справи, не допитав свідків та належно його не повідомив про розгляд даної справи.

Крім того, наявні у справі докази є недостатніми і не доводять його вини, що є підставою для закриття провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та в апеляційній скарзі, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, проголошення повного тексту оскаржуваної постанови суду відбулося 11 квітня 2024, за відсутністю учасників судового розгляду даної справи та технічної фіксації. Копія постанови суду була направлена 11.04.2024 на поштову адресу ОСОБА_1 , при цьому підтвердження про отримання даної копії постанови в матеріалах справи не має.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стверджує, що про існування оскаржуваної постанови суду дізнався 07.08.2024, із-за блокування його банківських рахунків, тому пропустив строк на апеляційне оскарження даної постанови.

З огляду на викладене, цей строк ОСОБА_1 слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за появу військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на території військової частини в нетверезому стані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення ЛВХ/К №137 від 07 квітня 2024 року, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення,

- акту №117 від 07.04.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07 квітня 2024 року (результат 1,23 проміле), з якими ОСОБА_1 згідний, та завірив своїм підписом,

-пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких слідує, що вони були свідками виявлення солдата ОСОБА_1 на території в/ч НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння. Представниками ВСП був проведений огляд ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного пристрою, за згодою останнього, та результат огляду становить 1,23% проміле.

-витягу з наказу №74 від 14.03.2024 командира військової частини НОМЕР_2 , яким підтверджується прибуття солдата ОСОБА_1 у в/ч для проходження підготовки у школі саперів (а.с.8).

ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на підтвердження версії про те, що дане провадження слід закрити, оскільки в матеріалах справи недостатньо доказів, які доводять його вину, тому його апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Так, протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, складений відповідно до вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року, у тому числі щодо зазначення у ньому дати і місця його складання, посади, прізвища, імені, по батькові особи, яка його склала; відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, зафіксовані у ньому відомості узгоджуються із сукупністю інших доказів, тому суд прийшов до правильного висновку, що даний протокол складений у передбачений законодавством спосіб та є належним і допустимим доказом.

Крім того, даний протокол складено відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, а саме уповноваженою на це посадовою особою офіцером відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1).

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції присутнім не був, відповідно клопотання про виклик та допит свідків, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, на що є посилання в апеляційній скарзі, не заявляв. При цьому, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 детально викладено обставини події, такі не викликають сумнівів, тому підстав для отримання повторних пояснень свідків щодо події вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення не має.

Апеляційні твердження про те, що ОСОБА_1 не належно повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, є безпідставними, так як відповідно до довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» ОСОБА_1 надіслано на номер його мобільного телефону, який він зазначив у заяві від 07.04.2024 (а.с.9), повідомлення про розгляд справи із зазначенням місця, дати та часу (а.с.14). При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що в даній заяві (а.с.9) ОСОБА_1 просить розгляд даної адміністративної справи проводити без його участі, оскільки він свою вину визнає, що завірено його підписом.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП є необґрунтованими, оскільки поява військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані, в умовах особливого періоду, є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а вина останнього доведена доказами, що досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та яким надана повна та вмотивована оцінка в оскаржуваному судовому рішенні.

Водночас, правопорушником не наведено доказів на підтвердження того, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, що ставить під сумнів доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Накладене стягнення на ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст.33-35 КУпАП, підстав для його пом`якшення апеляційний суд не вбачає.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2024 року.

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2024 року стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.