Провадження №3/750/490/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді начальника цеху з ремонту та утримання ВДМ КАТП-2528, мешканця АДРЕСА_1 , за ч.4 ст. 140, 188-28 КУпАП,

в с т а н о в и в:

У протоколі зазначено, що 07.10.2024 о 15:45 год. в м. Чернігові по вул. Михайлевича на перехресті з вул. Курсанта Єськова, ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою начальником цеху з експлуатаційного утримання КП АПТ-2528 за експлуатаційний стан ВШМ, за вищевказаною адресою не вжив своєчасних заходів, щодо усунення вибоїни глибиною 17 см та шириною 0,21м та довжиною 0,24м, на проїзній частині вказаної вулиці чи належним чином не огородив, що спричинило пошкодження транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 5.2.1 ДСТУ 3587-2022, ч.3 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 140 КУпАП.

Крім того, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №192383 від 09.12.2024, 07.11.2024 о 14:20 в м. Чернігові по пр. Перемоги, 89, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційне утримання вулиць та доріг м. Чернігів, не виконав законну вимогу (припис) 390 від 15.10.2024 уповноваженого підрозділу НПУ, а саме інспектора ВБДР Лопатка Ю.М., щодо ліквідації провалля на тротуарі, чим порушив вимог ДСТУ 3587:2022, п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 188-28 КУпАП.

Постановою суду від 16.12.2024 року справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 140 ч.4, 188-28 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

Також, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.12.2024 вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 140, ст. 188-28 КУпАП, були повернуті начальнику УПП в Чернігівській області для доопрацювання.

Після повторного надходження справи на розгляд до суду, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що про розгляд справи сповіщався належним чином та завчасно, шляхом направленням йому рекомендованого листа 16.01.2025 про виклик в судове засідання, призначене на 03.02.2025 о 10:15 год., за зазначеною у протоколах адресою, від тримання якого останній ухилився. Жодних заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що відносно нього складені протоколи про адміністративні правопорушення, які направлені на розгляд суду, недобросовісно користується належними йому процесуальними правами, виклики до суду не отримує, провадженням у справі не цікавився, а безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 140 ч.4, 188-28 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що дану справу можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Щодо протоколу серії ЕПР1 №156358 від 22.10.2024, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 140 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Диспозицією ч.1, 4 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержані правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 року №198, які поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди в межах смуги їх відчуження та червоних лінії і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю як умислу так і необережності.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого частинами 2, 3, 4 ст. 140 КУпАП, можуть бути, як посадові особи, так і громадяни.

З огляду на викладене, суд зауважує, що в протоколі невірно здійснено посилання на п. 1.5 ПДР України, який регулює питання, пов`язані з діями чи бездіяльністю учасників дорожнього руху, до яких ОСОБА_1 не відноситься (п. 1.10 ПДР); протокол в порушення вимог ст. 254 КУпАП складений через 15 днів після обставин обстеження вулично-шляхової мережі, яке мало відбуватись за участі представника підрозділу з експлуатації доріг, який відповідає за її належне утримання (пункт 3 Розділу ІІ, Додаток № 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 р), і з вказаних питань даний адміністративний протокол повертався судом, відповідно до постанови від 26.12.2024 року, для доопрацювання, однак такі недоліки усунуті не були.

Кваліфікуючою ознакою за частиною четвертою статті 140 КУпАП є наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, що і було інкриміновано ОСОБА_1 .

Постановою суду вказаний адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 140 КУпАП повертався на доопрацювання, зокрема й тому, що матеріали справи не містили підтверджень дійсних пошкоджень транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , викладених ОСОБА_2 у заяві від 07.10.2024, і про такі взагалі не було зазначено у протоколі, а також долучений до матеріалів адміністративного протоколу серії ЕПР1 №156358 від 07.10.2024 відеозапис, неможливо було відтворити, оскільки такий не відкрився взагалі.

Після повернення справи до суду, зазначені недоліки взагалі усунуті не були, відповідно до довідки інспектора сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Сергія Половинки від 09.01.2025 відеозаписи з портативних відеореєстраторів за 07.10.024 були видалені у зв`язку із закінченням строків зберігання та на зберіганні УПП в Чернігівській області ДПП не перебувають. Крім того, жодних підтверджень дійсних пошкоджень транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , про які зазначено ОСОБА_2 у заяві від 07.10.2024, як то акту огляду транспортного засобу, фотофіксації тощо, до матеріалів справи не долучено.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №156358 від 22.10.2024, копію наказу №08 від 03.01.2023, копію заяви ОСОБА_2 від 07.10.2024, копію акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.10.2024 зі схемою до нього, копію пояснень ОСОБА_2 від 07.10.2024, копію рапорту інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції від 07.10.2024, та довідку інспектора сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Чернігівській області ДПП від 09.01.2025, копію посадової інструкції начальника цеху з ремонту та утримання вулично-дорожньої мережі міста, наданих на виконання постанови суду від 26.12.2024, суд приходить до висновку, що надані докази не дають достатніх підстав вважати, що в судовому засіданні знайшов підтвердження склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, а будь-які інші докази суду надані не були.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 було вчинено 07.10.2024. Правопорушення, передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП, не є триваючим і вважається закінченим з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді).

У відповідності до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З цього приводу суд приймає до уваги, що станом на 03.02.2025 року пройшли строки притягнення до відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП, з урахуванням положень ч.2 ст. 38 КУпАП.

Таким чином, провадження по справі в цій частині підлягає закриттю у зв`язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Стосовно протоколу серії ЕПР1 №192383 від 09.12.2024, складеного на ОСОБА_1 за ст. 188-28 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозицією ст. 188-28 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується умисною або необережною формою вини.

Як визначено ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

До протоколу на підтвердження вини ОСОБА_1 додано копію вимоги №390 від 15.10.2024, копію наказу №08 від 03.01.2023, копію фотознімку, відеозапис до протоколу серії ЕПР1 №192383 від 09.12.2024.

Поряд з цим, до протоколу не було долучено копії акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, яка стала підставою для винесення припису №390 від 15.10.2024.

Слід зауважити, що матеріали справи були повернуті на доопрацювання, в тому числі, й за відсутності акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. На виконання постанови суду від 26.12.2024 року було долучено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.11.2024 та схему до такого, однак на схемі не зафіксовано розмірів (ширина, глибина) провалля, яке необхідно ліквідувати.

Більш того, з вказаного акту обстеження від 07.11.2024 слідує, що «відсутнє належне огородження провалля тротуару», разом з тим, з долученої копії фотознімку, нібито з місця правопорушення, оскільки з такого взагалі неможливо встановити коли ж саме було зроблено таке фото та чи дійсно це фото провалля по пр. Перемоги в м. Чернігові біля буд. 89 (відсутня дата здійснення фото, прив`язка до місцевості, копія фотознімку не посвідчена належним чином, тощо), слідує, що навколо місця провалля наявне відповідне огородження зі стрічкою, тобто надані суду документи містять суперечності.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 09.12.2024, тоді як правопорушення було виявлено 07.11.2024, про що також було зазначено в постанові суду від 26.12.2024, однак вказані недоліки взагалі усунуті не були.

До того ж, приписи ст. 188-28 КУпАП є банкетним, а тому вимагають посилання на конкретні приписи законодавства при його складанні.

У протоколі про адміністративне правопорушення містяться посилання на ДСТУ 3587:2022 - Національний стандарт України «Безпека дорожнього руху.

Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану», які в офіційному виданні містять 23 сторінки тексту, а також додатки до нього.

Разом з тим, у протоколі відсутній конкретний пункт ДСТУ 3587:2022, який порушений ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява № 16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

На думку суду, законність складання протоколу про адміністративні правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, з врахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання даного протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ст. 188-28 КУпАП, не здобуто доказів його винуватості, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 36, 38, 247 п.1, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-28 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь