ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9186/24 Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 33/818/208/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Сайтарли О.І., а також представника митниці Тупікової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Харківської митниці Тупікової О.О. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України,

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі про порушення митних правил у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 ,

Закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0049/80700/24 від 30.08.2024 року, а саме: 60 пар спортивного взуття (кросівки), повернуто ТОВ «МДК ЕКСПРЕС» або уповноваженому представнику в установленому законом порядку.

В постанові зазначено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0049/80700/24 від 30.08.2024, складеного Харківською митницею Державної митної служби України за ст. 472 МК України, 19.07.2024 до митного поста «Аеропорт «Харків» Харківської митниці керівником ТОВ «МДК ЕКСПРЕС» громадянкою ОСОБА_1 для митного контролю та митного оформлення було подано додатковий реєстр міжнародних експрес-відправлень № 24 UA807230R00009M8 на товари «Взуття». Товари надійшли з Китаю на адресу фізичних осіб, які мешкають на території України. Під час проведення митних оглядів товарів, задекларованих в реєстрі міжнародних експрес-відправлень №№ RBCN, RC259961977CN. RK930349488CN, RL185483923CN, RMCN, RO677680514CN, RP136163820CN, RS406978482CN, RSCN, RU939092033CN, RV804210593CN, RV855679734CN, RVCN, RX147006510CN, RY109958647CN виявлені розбіжності, а саме заявлено літнє легке взуття капці, в наявності спортивне взуття, що підтверджується актами митних оглядів. У зв`язку з викладеним, митним органом сформовано висновок про недекларування товарів декларантом ОСОБА_1 , тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо назви товарів.

Не погодившись з таким рішенням представник Харківської митниці Тупікова О.О. звернулась з апеляційною скаргою та просила його скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення відповідно до санкції статті. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що судом першої інстанції необґрунтовано закрито справу про порушення митних правил № 0049/80700/24 у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а матеріалами справи про порушення митних правил доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Сайтарли А.П. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги представника Харківської митниці, а також зазначав, що вона проживає у Дніпропетровській області та має малолітню дитину, а тому просив розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Представник митниці Тупікова О.О. не заперечувала щодо проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 ..

Враховуючи наведене, а також вимог ст. 268 КУпАП, ст.ст. 498, 526 МК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути апеляційну скаргу представника Харківської митниці Тупікової О.О. без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю її захисника адвоката Сайтарли О.І.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи представника митниці Тупікової О.О., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а також пояснення захисника Сайтарли О.І., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав судову постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, представник митниці в своїй апеляційній скарзі не навів об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Належить взяти до уваги, що, як слушно зазначив суд першої інстанції, вказаний у реєстрі опис товару «літнє легке взуття капці» та фактично виявлений товар «спортивне взуття» класифікується за одним кодом згідно УКТ ЗЕД 6404 «Взуття на підошві з гуми, пластмаси, натуральної або композиційної шкіри та з верхом з текстильних матеріалів», тобто виявлена розбіжність не призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник митниці повідомила, що дійсно дії ОСОБА_1 не вплинули на розмір митного збору та шкода державному бюджету такими діями не була заподіяна.

Відповідно до положень ч.1 ст. 268 МК України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст. 268 МК України, якщо особа систематично допускає у митній декларації помилки, зазначені в частині першій цієї статті, митний орган застосовує до такої особи санкції, передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Належить взяти до уваги той факт, що матеріали цієї справи не містять будь-яких фактичних відомостей про те, що ОСОБА_2 систематично допускала помилки у заповненні митних декларацій.

Крім того, оцінюючи відомості, які містяться в матеріалах справи вочевидь вбачається, що фактурна вартість товарів у вказаних міжнародних експрес-відправленнях не перевищує 150 євро, а тому вони не є об`єктами оподаткування відповідно до ч.3 ст. 234 МК України.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу не та, що право на оскарження може залежати від виконання формальних вимог, однак суди мають уникати зайвого формалізму, який підриває справедливість процесу. Занадто прискіпливе застосування процесуальних правил може зашкодити самій суті права на доступ до суду... (постанова Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 759/5737/17).

Тому, допущена помилка в реєстрі, яка не призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, враховуючи необхідність уникати надмірного формалізму, а також положення ст. 268 МК України, не може бути підставою застосування санкцій, передбачених ст. 472 МК України.

Також, слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні відомості, які доводять існування у ОСОБА_1 умислу щодо настання негативних наслідків, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони цього правопорушення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ - є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП або МК України під час розгляду протоколу судом першої інстанції, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Харківської митниці Тупікової О.О. залишили без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2024 року про закриття провадження у справі про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков