Номер провадження: 33/813/284/25
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності захисника Олексієнко М.С., представника Одеської митниці Держмитслужби України Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Олексієнко М.С., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 14.11.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та на нього накладено стягнення у виді конфіскації безпосереднього предмету правопорушення - транспортного засобу марки «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія), а також стягнуто судовий збір в дохід держави у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови суду, 28.09.2022 на митну територію України через пункт пропуску «Маяки Удобне Паланка» митного поста «Білгород Дністровський» Одеської митниці, громадянином України ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки «MITSUBISHI L200», реєстр. номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія).

Під час здійснення митного оформлення ОСОБА_1 заявив, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI L200», реєстр. номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія), завозиться на територію України в якості гуманітарної допомоги, отримувачем є військова частина ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ). Як підставу для пропуску на митну територію України вказаного автомобіля, громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення було подано наступні документи:

- декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 28.09.2022 №UA500170/2022/000310;

- лист ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) вих. №999 від 26.09.2022.

Із метою вжиття заходів щодо недопущення порушень норм митного законодавства під час переміщення через митний кордон України вантажів гуманітарної допомоги, 14.07.2023 Одеською митницею було направлено запит №7.10-5/28.6-02/8.2/14061 та отримано відповідь №1546 від 27.07.2023 (вх. №17268/8.2 від 02.08.2023) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначено, що на їх адресу, як отримувача вантажу гуманітарної допомоги, автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстр. номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія) фактично не надходив.

24.08.2023 був направлений повторний лист до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо підтвердження чи спростування факту спрямування до Державної митної служби України листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.09.2022 №999.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.2023 №1834 (вх.21562/8.2 від 19.09.2023) була надана відповідь, що відсутні дані щодо направлення листа до Державної митної служби України.

Таким чином, на думку митного органу, громадянином України ОСОБА_1 під час декларування були вчинені дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля марки «MITSUBISHI L200», реєстр. номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія), із приховуванням від митного контролю, а саме шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару, підроблених документів та документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Олексієнко М.С. вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що постановлена без урахування всіх обставин справи, з огляду на такі обставини:

- суд 1-ої інстанції під час розгляду справи не взяв до уваги , що ОСОБА_1 було придбано та ввезено на територію України автомобіль на потреби ІНФОРМАЦІЯ_4 в якості гуманітарної допомоги на підставі рішення керівництва ІНФОРМАЦІЯ_5 . ЗСУ про погодження ввезення автомобіля зазанченої марки та моделі;

- після митного оформлення зазначеного транспортного засобу, ОСОБА_1 терміново було передано зазначений автомобіль військовослужбовцям ЗСУ на фронт, пізніше автомобіль було передано БО «Міжнародний благодійний фонд «Нью-Хоуп» на ремонт та передано його як безоплатну, благодійну допомогу 72 ОМБр імені Чорних Запоріжців;

- лист від 26.09.2002 № 999 направлявся до ДМС України ІНФОРМАЦІЯ_6 , а не третім його відділом, тому й відомості про цей лист у третього відділу були відсутні, однак Одеська митниця не зробила запиту саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- судом залишено поза увагою те, що жодних запрошень або повідомлень на адресу ОСОБА_1 . Одеською митницею не було направлено, чим його було позбавлено права на подання будь-яких пояснень та документів на спростування в його діях складу правопорушення;

- факт того, що автомобіль був переданий військовослужбовцям ЗСУ, свідчить про те, що цілі ввезення гуманітарної допомоги на територію України, а саме: з метою передачі автомобіля на потреби ЗСУ, були фактично досягнуті, що також судом не прийнято до уваги під час розгляду справи;

- Одеська митниця не є спеціально уповноваженим органом з питань гуманітарної допомоги та немає повноважень на здійснення контролю за отриманням та цільовим використанням гуманітарної допомоги, а тому фактично перевищила свої повноваження та протиправно склала протокол про порушення митних правил.

За таких обставин, захисник Олексієнко М.С. просить скасувати постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 14.11.2024 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в судове засідання з`явився його захисник Олексієнко М.С., яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку інших учасників справи, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника Олексієнко М.С., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку представника митниці Кептене Д.А., який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування)або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості передбачена відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 8 ст. 264 МК України передбачено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у декларації.

Згідно із ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

В свою чергу, апеляційний суд окремо зауважує на роз`ясненні, яке міститься у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005, відповідно до якого судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Абзацом 4 цього пункту Постанови визначено, що документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Так, згідно матеріалів справи, як підставу вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України та їх митне оформлення, особою, відносно якої складено протокол про порушення митних правил були надані документи, які містять неправдиві відомості щодо одержувача, а саме: лист ІНФОРМАЦІЯ_2 вих. №999 від 26.09.2022.

Декларування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частина 8 ст. 257 МК України закріплює, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору.

За приписами ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно ч. 4 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену МК України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Дійсно, відповідно до ст. 6 Закону України «Про гуманітарну допомогу» не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім: транспортних засобів, що надходять у період проведення антитерористичної операції, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, безпеки населення та захисту інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для отримання і використання Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною спеціальною службою транспорту, Національною поліцією України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною міграційною службою України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, іншими державними органами, які входять до складу сектору безпеки і оборони України, а також для використання військовослужбовцями з метою забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. У такому випадку державні органи, які входять до складу сектору безпеки і оборони України, мають статус отримувача гуманітарної допомоги, а з моменту використання таких транспортних засобів - статус набувача гуманітарної допомоги. (ст. 6 в редакції Закону № 3448-IX, від 08.11.2023).

Так, під час здійснення митного оформлення ОСОБА_1 заявив, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI L200», реєстр. номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія), завозиться на територію України в якості гуманітарної допомоги, отримувачем є військова частина ІНФОРМАЦІЯ_4 . Як підставу для пропуску на митну територію України вказаного автомобіля, громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення було подано наступні документи:

- декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 28.09.2022 №UA500170/2022/000310;

- лист ІНФОРМАЦІЯ_4 вих. №999 від 26.09.2022 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_2 .

Зі змісту вказаного листа вбачається, що з урахуванням клопотання начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_3 , керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_7 прийнято рішення погодити ввезення на територію України для потреб ІНФОРМАЦІЯ_4 в якості гуманітарної допомоги однієї одиниці транспортного засобу для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією рф, а саме: MITSUBISHI L200 (номерний знак: НОМЕР_1 , Vin-код: НОМЕР_4 ).

Із метою вжиття заходів щодо недопущення порушень норм митного законодавства під час переміщення через митний кордон України вантажів гуманітарної допомоги, 14.07.2023 Одеською митницею було направлено запит №7.10-5/28.6-02/8.2/14061 та отримано відповідь №1546 від 27.07.2023 (вх. №17268/8.2 від 02.08.2023) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій зазначено, що на їх адресу, як отримувача вантажу гуманітарної допомоги, автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », VIN НОМЕР_2 , країна реєстрації RO (Румунія) фактично не надходив.

24.08.2023 був направлений повторний лист до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо підтвердження чи спростування факту спрямування до Державної митної служби України листа ІНФОРМАЦІЯ_8 від 26.09.2022 №999.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.09.2023 №1834 (вх.21562/8.2 від 19.09.2023) була надана відповідь, що відсутні дані щодо направлення листа до Державної митної служби України.

Отже, судом 1-ої інстанції обґрунтовано встановлено, що документи, які підтверджують факт отримання ІНФОРМАЦІЯ_6 вищезазначеного транспортного засобу марки «MITSUBISHI L200»- відсутні.

З метою перевірки викладених в листі обставин та з огляду на доводи апеляційної скарги, апеляційним судом витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_7 інформацію щодо спрямування до Державної митної служби України листа № 999 від 26.09.2022 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_4 , а також інформацію про те, чи подавалось начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_5 до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_7 клопотання про погодження ввезення на територію України для потреб ІНФОРМАЦІЯ_4 в якості гуманітарної допомоги транспортного засобу MITSUBISHI L200 (номерний знак: НОМЕР_1 , Vin-код: НОМЕР_4 ) та чи було прийнято за результатами розгляду клопотання відповідне рішення.

20.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 за підписом начальника ОСОБА_6 до апеляційного суду спрямовано відповідь № 9/673 від 20.01.2025, у якій повідомлено, що вихідний лист№ 999 від 26.09.2022 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_4 до Державної митної служби України не надсилався, водночас за вказаним вихідним номером в журналі реєстрації вихідних документів ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований запит до Нацполіції України, про що надано відповідні докази. Також, повідомлено, що клопотання про погодження ввезення на територію України транспортного засобу MITSUBISHI L200 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_5 до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_7 не подавалось.

Отже, враховуючи вище викладене апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було придбано та ввезено на територію України автомобіль на потреби ІНФОРМАЦІЯ_4 в якості гуманітарної допомоги на підставі рішення керівництва ІНФОРМАЦІЯ_5 про погодження ввезення автомобіля зазначеної марки та моделі.

В контексті наведеного апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_1 митних правил, в той же час наявні в матеріалах справи докази у підтвердження його винуватості знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою та нічим не спростовані.

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Доводи захисника про те, що автомобіль був переданий військовослужбовцям ЗСУ, зокрема, на потреби в/ч НОМЕР_5 , для виконання військових завдань, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки вказані обставини не мають значення для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, кваліфікуючою ознакою якого є саме поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів та документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача, що й було встановлено під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

З цих же підстав апеляційний суд визнає голослівними доводи захисника про те, що Одеська митниця не є спеціально уповноваженим органом з питань гуманітарної допомоги та немає повноважень на здійснення контролю за отриманням та цільовим використанням гуманітарної допомоги, оскільки митним органом протокол про порушення митних правил складено не за результатом здійснення контролю за отриманням та цільовим використанням гуманітарної допомоги, а за фактом вчинення ОСОБА_1 під час декларування дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України автомобіля MITSUBISHI L200 з приховування від митного контролю, шляхом подання митному органу як підставу для переміщення товару, підроблених документів та документів, які містять неправдиві відомості.

За викладених вище обставин, апеляційний суд констатує, що в даному випадку митним органом було доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу поставленого йому у провину порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку із чим суд 1-ої інстанції при ухвалені оскаржуваної постанови, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належним чином, дійшов обґрунтованого висновку про його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, митних правил.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже апеляційний суд вважає, постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку із чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника Олексієнко М.С.

Керуючись ст.ст. 7, 293, 294 КУпАП, ст.ст. 459, 483, 486 МК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Олексієнко М.С., в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2024, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца