ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 Справа №607/19413/24

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали справи, яка надійшла з Тернопільської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0047/40300/24 від 29.07.2024, 25.08.2023 о 11 год. 52 хв. через пункт пропуску «Грушів-Будомєж» Львівської митниці гр. України ОСОБА_1 на транспортному засобі НОМЕР_2 / НОМЕР_3 було ввезено товар: «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «Mazda», модель «3» номер кузова « НОМЕР_4 », календарний рік випуску: 2020 р.

В якості підстави до переміщення вказаного товару разом МД типу ЕЕ № 23UA18U4 гр. ОСОБА_1 подані такі документи: договір купівлі продажу (інвойс) № 36275212 від 14.06.2023; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 07.06.2023 та довіреність від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі за № 662. Відповідно до довіреності гр. ОСОБА_2 (власник товару) уповноважує гр. ОСОБА_1 (перевізника товару) бути представником в усіх установах, у тому числі з питань отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів. Довіреність видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем. Вартість товару згідно договору купівлі продажу (інвойс) № 36275212 від 14.06.2023 складає 7808 дол. США (на день переміщення товару згідно курсу НБУ складає 285527,63 грн.).

26.08.2023 гр. України ОСОБА_1 товар було доставлено до митниці призначення (Тернопільська митниця), за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28А. В подальшому 28.08.2024 відділом митного оформлення №l митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці оформлено у вільний обіг товар: «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «MAZDA», модель «3» номер кузова « НОМЕР_6 », календарний рік випуску: 2020 року». за МД типу ДЕ № 23UA30U2.

Під час здійснення перевірки документів, а саме довіреності від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі за №662, встановлено, що згідно реєстрів нотаріусів України, приватний нотаріус Петренко Петро Іванович, який засвідчував печаткою та підписував вказану довіреність, в реєстрі відсутній.

Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708, затверджено Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України (далі Правила). Відповідно до пункту 3 розділу І Правил: ТЗ (товари, що класифікуються за кодами 8701-8705, 8711, 8716 згідно з УКТЗЕД, і номерні вузли до них) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред?явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Пунктом 2 розділу І Правил визначено, що уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення. виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов?язані з пред?явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином

розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами. У свою чергу пунктом 7 розділу І Правил передбачено, що власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує Т3 через митний кордон України, пред?являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів.

Таким чином, Правилами визначено, що усі документи, які необхідні для здійснення митного контролю ТЗ у пункті пропуску та їх подальшого переміщення через митний кордон України, подаються власником ТЗ або ж уповноваженою особою. У даному випадку, на підставі довіреності від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі за №662, уповноваженою особою є громадянин України ОСОБА_1 .

З метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості поданих до митного контролю документів, а саме довіреності від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі за №662, яка була видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем, як підстави для пропуску товару на митну територію України, 15.04.2024 Тернопільською митницею направлено лист №7.25-2/20-1/5.13/2451 до Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Листом Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 26964/08.2-24 від 29.04.2024 (вх. № 4461/5.13/7.25-20 від 30.04.2024) Тернопільську митницю повідомлено, що гр. ОСОБА_3 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність по місту Одеса та Одеській області, серед працівників державних нотаріальних контор гр. ОСОБА_3 також відсутній.

За даним фактом, було відібрано пояснення у гр. ОСОБА_1 (перевізник товару), де він зазначив, що вищевказану довіреність йому надав ОСОБА_4 це власник автовозу на якому був ввезений товар, ОСОБА_5 (власник товару) йому не відома.

Листом №6345/10/7.25-20 від 19.06.2024 отримано пояснення від гр. ОСОБА_6 , де він зазначив, що вищезазначену довіреність він отримав з телефону НОМЕР_7 , хто саме надав довіреність він не пам?ятає.

Також, отримано пояснення від ОСОБА_5 (власник товару), які надійшли на офіційну електронну пошту Тернопільської, відповідно до пояснень встановлено, що гр. ОСОБА_5 не відомий гр. ОСОБА_1 (перевізник), при підписанні довіреності від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі №662 не була присутня та не уповноважувала гр. ОСОБА_1 бути представником в усіх установах, в тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів.

Отже, на підставі вищевикладеного, гр. ОСОБА_1 надав підроблений документ, а саме довіреність від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі №662, який був використаний в якості підстави для переміщення через митний кордон України товару «автомобіль леків, такий що використовувався: марка «Mazda», модель «3», номер кузова « НОМЕР_6 », календарний рік випуску: 2020 року».

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів, а саме довіреність від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі за №662.

За таких обставин, на переконання особи, яка склала вказаний протокол про порушення митних правил, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів, а саме довіреності від 16.08.2023 зареєстрована в реєстрі за №662, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

В судовому засіданні представник Тернопільської митниці Державної митної служби України Катюк У.Т. зазначила, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 митних правил, у зв`язку з чим просила притягнути останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Суворова Ю.І. в судовому засіданні зазначила про наявність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Просила провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, одночасно зазначивши про закінчення на момент розгляду даної справи строку накладення адміністративного стягнення.

Крім того подала додаткові пояснення по справі в яких вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останній не є суб?єктом вчинення даного адміністративного правопорушення. Крім цього, транспортний засіб, перевезення якого через митний кордон здійснював ОСОБА_1 , не належить йому на праві власності. Так, за трудовим договором, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язався виконати перевезення, а саме виконує функції водія, а ФОП зобов?язався здійснити оплату за виконання такого зобов?язання. ОСОБА_1 виконував лише своє зобов?язання та не перевіряв достовірність документів, що були йому надані для митного оформлення транспортного засобу, і не міг бути обізнаним, чи дійсно видавалась власником перевезеного авто на його ім?я довіреність.

Разом з тим підчас судового розгляду цієї справи митним органом не доведено, що

ОСОБА_1 під час переміщення через митний кордон товару усвідомлював, що відомості, які містяться у довіреності, не відповідають дійсності, та що ОСОБА_2 не вчиняла на користь ОСОБА_1 такої довіреності. Так само не доведено, що ОСОБА_1 передбачав шкідливі наслідки подання митному органу зазначеної вище довіреності та бажав їх настання. Доводи представника митного органу в тій частині, що подана ОСОБА_1 довіреність візуально не відповідала встановленій формі та містила ознаки її підроблення, а відтак ОСОБА_1 , який раніше вже здійснював переміщення товару через митний кордон України на підставі інших довіреностей, мав можливість та зобов?язаний визначити підроблення указаного документа не може відповідати критеріям належності та достовірності доказів. Також зазначає, що під час переміщення товару через митний кордон та подальшого митного оформлення товару ОСОБА_1 подавав спочатку копію довіреності уповноваженій посадовій особі Львівської митниці, а у подальшому - уповноваженій посадовій особі Тернопільської митниці. При цьому обов?язок указаних осіб полягав у перевірці достовірності поданих їм документів. Зважаючи на те, що професійно обізнані службові особи візуально не встановили невідповідність поданої довіреності встановленій формі, вважаю цілком ймовірним, що таку невідповідність не зміг встановити і сам ОСОБА_1 .

Декларантом у даній справі є агент з митного оформлення та митний брокер, який здійснював свою діяльність та діяв в інтересах власника, здійснюючи оформлення транспортного засобу в момент його переміщення через кордон. Натомість ОСОБА_1 був лише водієм, який здійснював перевезення транспортного засобу та договір купівлі-продажу (інвойс) самостійно не укладав.

При цьому суду не надані докази того, що саме ОСОБА_1 здійснив підроблення довіреності, яка є знаряддям інкримінованого йому порушення, а відтак відсутні підстави вважати, що останній умисно, знаючи про фіктивність цього документу, надав такий документ митному органу. Таким чином зазначені обставини дають підстави для обґрунтованого сумніву, що в діях ОСОБА_1 був умисел, спрямований на подання підробленого документу як підстави для переміщення товару, належного власнику ОСОБА_5 . Більше того, об?єктивна сторона порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає подання як підроблених документів, так і документів, що містять неправдиві відомості. При цьому ОСОБА_1 інкримінується подання митному органу саме підробленої довіреності,а не довіреності, що містить недостовірні

відомості. Разом з тим митний орган лише зазначив про факт підроблення цього документа, однак докази на підтвердження таких обставин суду не надав. Також зазначає, що сама по собі відповідь Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції не може доводити ці обставини, оскільки вирішення даного питання потребує спеціальних знань та можливе лише шляхом проведення відповідної експертизи. Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази того, що митний орган додатково здійснював необхідні заходи з метою встановлення факту підроблення зазначеної довіреності.

Заслухавши пояснення представника митного органу та захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положеннями статті 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

Відповідно до приписів ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з положеннями ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягається, особа за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України адміністративна відповідальність передбачена за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як видно зі змісту вказаної норми, основним безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

У відповідності до п. 37 ч. 1 ст. 4 МК України перевізником є особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, коли особа, яка вчинила правопорушення, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх. Тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу як підставу для переміщення товару, є підробленими чи одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає шляхом подання цих документів незаконно перемістити товар.

Так, згідно з роз`ясненнями, що викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 вказаної Постанови).

Відтак, визначальним для встановлення наявності у діях особи складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є доведеність прямого умислу особи.

Судом встановлено, що 25.08.2023 о 11 год. 52 хв. через пункт пропуску «Грушів-Будомєж» Львівської митниці гр. України ОСОБА_1 на транспортному засобі НОМЕР_2 / НОМЕР_3 було ввезено товар: «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «Mazda», модель «3» номер кузова « НОМЕР_4 », календарний рік випуску: 2020 р., в якості підстави для переміщення якого через митний кордон України разом з митною декларацією типу ЕЕ № 23UA18U4 подано, серед іншого, довіреність від 16.08.2023, яка зареєстрована в реєстрі за № 662.

Як вбачається зі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил, останньому ставиться у провину вчинення дій, спрямованих на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким документом, на думку митного органу, у даному випадку є довіреність від 16.08.2023, що зареєстрована в реєстрі за № 662, яка видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком П.І., відповідно до якої ОСОБА_2 , яка згідно з договором купівлі-продажу (інвойсом) № 36275212 від 14.06.2023 є власником транспортного засобу марки «Mazda», модель «3» номер кузова « НОМЕР_4 », уповноважує ОСОБА_1 , який здійснював перевезення вказаного транспортного засобу через митний кордон України, бути її представником в усіх установах, підприємствах чи організаціях, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення належних їй вантажів, що прибуватимуть на її ім`я з будь-яких країн світу на будь-яких підставах, а також зберігати та перевозити їх за місцем призначення.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, суд виходить з того, чи був він обізнаний про підроблення довіреності від 16.08.2023, коли надавав її при в`їзді в Україну для митного оформлення. При цьому враховується, що даних про те, що ОСОБА_1 несе відповідальність за належне оформлення відповідної довіреності, в справі немає.

При цьому долучені до протоколу документи вказаних висновків суду не спростовують, оскільки не містять жодних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення.

Отже, в ході розгляду матеріалів справи не доведено, як наявності умислу в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, так і вчинення ним вказаних вище дій з необережності.

Крім того, суд вважає передчасним висновок митного органу про те, що довіреність від 16.08.2023, яка зареєстрована в реєстрі за № 662, є підробленою, з огляду на таке.

Як видно зі змісту протоколу про порушення митних правил № 0047/40300/24 від 29.07.2024 та доданих до нього документів, підставою для висновку митного органу щодо порушення ОСОБА_1 митних правил шляхом переміщення товару (транспортного засобу) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення такого товару підробленого документу, а саме довіреності від 16.08.2023, що зареєстрована в реєстрі за № 662, яка видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком П.І., стали відомості з листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 26964/08.2-24 від 29.04.2024, згідно з яким Тернопільську митницю повідомлено, що гр. ОСОБА_3 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність по м. Одеса та Одеській області, серед працівників державних нотаріальних контор гр. ОСОБА_3 також відсутній.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що факт підробки документів повинен доводитись відповідними засобами доказування, як наприклад, висновком експерта за результатами проведення експертного дослідження, який у відповідності до приписів п. 4 ч. 1 ст. 495 МК України є одним із видів доказів у справі про порушення митних правил, втім у матеріалах даної справи такий висновок відсутній.

При цьому суд зазначає, що сам по собі лист Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 26964/08.2-24 від 29.04.2024 не може доводити ці обставини, оскільки вирішення даного питання потребує спеціальних знань та можливе лише шляхом проведення відповідної експертизи.

Таким чином, митний орган зазначивши про факт підроблення довіреності від 16.08.2023, що зареєстрована в реєстрі за № 662, доказів на підтвердження таких обставин суду не надав, незважаючи на те, що обов`язок щодо збирання доказів та доказування вини особи покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, тобто у даному випадку на митний орган (ст. 251 КУпАП).

Окрім того, суд зазначає, що декларацією митної вартості є документ встановленої форми, що подається декларантом і містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим (п. 9 ч. 1 ст. 4 МК України).

Згідно з ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Митний кодекс України нормою ст. 257 вичерпно формулює поняття "декларування", яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, в тому числі необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

За приписами ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Таким чином, представник власника товару підлягає відповідальності лише в тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення.

Разом з тим, у деклараціях типу ЕЕ № 23UA18U4 та типу ДЕ №23UA30U2 не міститься жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 був декларантом. Натомість в графах №14 та №54 вказаних декларацій відповідальною особою за заповнення та надання до органу доходів та зборів України документів, необхідних для переміщення транспортного засобу марки «Mazda», моделі «3», через митний кордон України зазначено іншу особу - ОСОБА_7 а в графі №9 таких декларацій відповідальною особою за фінансове врегулювання зазначено ОСОБА_2 .

Крім того, у доданих до протоколу матеріалах відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що службовими особами митного органу, якими здійснювалось оформлення вказаних матеріалів та складення протоколу про порушення митних правил, вживались заходи з метою встановлення особи ОСОБА_7 , не дивлячись на те, що вказана особа, здійснюючи митне оформлення транспортного засобу марки «Mazda», моделі «3» в момент його переміщення через кордон, діяла в інтересах ОСОБА_2 та зазначений як декларант.

Як видно, вказані обставини правоохоронним органом не досліджувалися, що свідчить про відсутність підстав для однозначного висновку про те, що в даному випадку саме ОСОБА_1 , яким декларування транспортного засобу марки «Mazda», моделі «3» не здійснювалось, повинен нести відповідальність.

Враховуючи наведене, суд вважає, що митним органом не надано належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні поставленого йому у провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а тому визнає слушними наведені в цій частині доводи захисника Суворової Ю.І

Поряд з цим, суд вважає необґрунтованими посилання захисника на закінчення у даній справі строків накладення адміністративного стягнення, з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України, підставою для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

З матеріалів справи вбачається, що днем виявлення поставленого ОСОБА_1 у провину правопорушення, є 30.04.2024, тобто день отримання Тернопільською митницею Державної митної служби України листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вх. № 4461/5.13/7.25-20 від 30.04.2024.

Відтак, саме з 30.04.2024 необхідно обраховувати початок строку накладення адміністративного стягнення у даній справі, який станом на день надходження протоколу до суду (06.09.2024) не закінчився.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За приписами ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, за обставин відсутності доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, виходячи з положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, у суду відсутні підстави для встановлення в діях вказаної особи наявність ознак порушення митних правил передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що відповідно до вимог ст. 247 КУпАП є підставою до закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 247, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, ст. ст. 458, 489, 527-529 МК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

СуддяВ. М. Братасюк