Справа № 183/626/25
№ 3/183/283/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , механіка-водія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

24 грудня 2025 року о 06 годині 40 хвилин по вул. вул. Гідності, 40 в м. Самар Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «УРАЛ 44202», н/з НОМЕР_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра», на якому перебував пішохід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не зупинився, щоби дати дорогу вказаному пішоходу, та скоїв наїзд на нього. В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_2 було пошкоджено одяг. При цьому ОСОБА_1 , будучи причетним до цієї дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п. п. 2.10 а), в), д); 18.1 Правил дорожнього руху.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справ. Крім того, останній достовірно знав, що стосовно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, які направлені до суду. Клопотань про відкладення розгляду справ від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП суддя вирішив розглядати справи без участі ОСОБА_1 .

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис у протоколі, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтями 122-4, 124 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що дві справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП розглядаються одночасно, суд вважає за необхідне об`єднати вказані справи в одне провадження.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, на підставі таких доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 796537 з матеріалами перевірки та схемою місця ДТП, долученими до нього, якими зафіксовано факт правопорушення за ст. 124 КУпАП; протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 796538, яким зафіксовано факт правопорушення за ст. 122-4 КУпАП; довідки інспектора ВРПП Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Голуба О.Г. про результати перевірки матеріалів ДТП на вул. Гідності (Сучкова), 40 в м. Самар за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідно до якої дослідивши наявні матеріали за фактом ДТП було встановлено, що 24.12.2024 о 06:40 на вул. вул. Гідності (Сучкова), 40 в м. Самар (Новомосковськ) Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «УРАЛ 44202», н.з. НОМЕР_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра», на якому перебував пішохід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не зупинився, щоб дати дорогу вказаному пішоходу та скоїв наїзд на нього. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_2 , згідно з довідкою б/н КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» отримав травми у вигляді забою м`яких тканин голови, забою кісток носу. Носова кровотеча (незначна). Забій правого колінного суглобу. Також був пошкоджений одяг. Враховуючи характер травм отриманих ОСОБА_2 , за відсутності висновку спеціаліста-судового експерта щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, при визначенні кваліфікації зазначеної пригоди дії водія ОСОБА_1 неможливо кваліфікувати за ознаками правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 286 КК України; письмовими поясненнями ОСОБА_1 про те, що 24.12.2024 о 06.40 він керував автомобілем «УРАЛ 44202», н.з. НОМЕР_2 , на якому рухався в м. Самар по вул. Сучкова зі сторони вул. Спаської в напрямку вул. Гетьманської, навпроти будинку № 40 з ліва на право за напрямком руху його автомобіля переходив пішохід. Він почав зупиняти автомобіль , при цьому коли пішохід дійшов до проїзної частини він почав різко її перебігати, щоб уникнути на нього наїзду він вивернув праворуч, але не зміг уникнути зіткнення, він зачепив передньою частиною автомобіля пішохода, після чого останній впав на проїзну частину. Він відразу вийшов з автомобіля та підійшов до пішохода, допоміг йому підвестися, на вигляд чоловіку було приблизно 70 років оглянувши його видимих тілесних ушкоджень на ньому він не побачив, від пішохода було чути спиртним, він запитав чи все в нього добре, чи може в нього щось болить, на це чоловік повідомив, що з ним все добре і він не буде звертатися до лікарні, після чого чоловік попросив дати йому грошей на пляшку, він дав йому 50 гривень, ще раз перепитавши чи все гаразд, на що чоловік відповів, що «так», він сів за кермо керованого автомобіля та прослідував до місця постійної дислокації. Надаючи оцінку діям водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем «УРАЛ 44202», н.з. НОМЕР_2 , встановлена невідповідність вимогам п. 18.1 ПДР України, а саме: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, вказані дії ОСОБА_1 перебувають в причинному зв`язку з настанням події та наслідками ДТП, в зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Окрім того, після скоєння ДТП дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 2.10. а, в, д) ПДР.

Так, відповідно до п. п. 2.10 а), в), д) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети,що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції,записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

У відповідності до п. 18.1 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказані вимоги п. п. 2.10 а), в), д); 18.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 було порушено, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, і при цьому останній залишив місце її скоєння.

З урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених: ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження іншого майна; ст. 122-4 залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на рівні мінімальної межі санкції вказаних норм права, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, на ОСОБА_1 має бути накладено остаточне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, як більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Разом із тим, відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки, адміністративні правопорушення вчинені військовослужбовцем ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків, суд вважає, що ОСОБА_1 повинен бути звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 36, 40-1, 122-4, 124, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення № 183/626/25 (провадження № 3/183/283/25) стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП та № 183/628/25 (провадження № 3/183/284/25) стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Присвоїти об`єднаній справі єдиний унікальний номер справи 183/626/25 (провадження № 3/183/283/25).

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 гривень 00 копійок;

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень 00 копійок.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий