П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2025 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , начальника відділу зв`язку та інформаційних систем начальник зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за ч.1 ст.185-13, ч.1 ст.212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який обіймає посаду начальника відділу зв`язку та інформаційних систем начальник зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надав комісії Управління Служби безпеки України у Львівській області, у встановленому порядку доступу до матеріальних носіїв секретної інформації (в тому числі матеріальні носії секретної інформації не були представлені для вибіркової перевірки їх наявності) та більшості облікових форм органу спеціального зв`язку.

Також, ОСОБА_1 , який обіймає посаду начальника відділу зв`язку та інформаційних систем начальник зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив порушення статей 15, 28 Закону України «Про державну таємницю» та пунктів 116, 155, 160, 164, 166, 171, 248, 434-436 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (надалі Порядок), які виразилися в тому, що за результатами перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації в органі спеціального зв`язку за 2023 рік та останньої квартальної перевірки за ІІІ квартал 2024 року у встановленому порядку не зазначено відомостей щодо кількості матеріальних носіїв секретної інформації, взятих на облік за кожним видом та журналом обліку в органі спеціального зв`язку Кінологічного навчального центру; в акти перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації в органі спеціального зв`язку за 2023 рік та останньої квартальної перевірки за ІІІ квартал 2024 року не внесено відомості про наявні недоліки і порушення вимог Порядку та інших нормативно-правових актів у сфері охорони державної таємниці, не зроблено відповідні висновки за результатами їх проведення, зокрема пропозиції та заходи щодо усунення виявлених недоліків і порушень. Таким чином ОСОБА_1 будучи членом відповідної комісії, відповідно до наказів №1293-АГ від 20.11.2023р. та №1084-АГ від 19.09.2024р., в порушення вимог Закону України «Про державну таємницю» та Порядку, а також взятого на себе зобов`язання у зв`язку з допуском до державної таємниці, не вжив заходів щодо охорони державної таємниці відповідно до режиму секретності та не забезпечив контролю за охороною державної таємниці, що призвело до порушень передбачених законодавством вимог щодо забезпечення режиму секретності в установі.

ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-13 КУпАП, яке мотивував тим, що в складі комісії СБУ не було представника Держспецзв`язку, а тому він надав комісії матеріальні носії секретної інформації лише після доповіді керівництву.

Також, подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, у зв`язку з наявністю в нього статусу «Учасник бойових дій».

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства.

Викладені в протоколі обставини стверджуються наступними доказами.

Приписом №62/26/120п від 15.11.2024р., з якого встановлено, що начальником Управління СБУ у Львівській області доручено комісії у складі працівників СБУ, здійснити планову перевірку стану охорони державної таємниці в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

Допуском №392д від 27.11.2023р. до державної таємниці ОСОБА_1 та зобов`язанням останнього у зв`язку з цим допуском.

Рапортом від 21.11.2024р., з якого встановлено, що ОСОБА_1 пропонував начальнику Кінологічного навчального центру включити в склад комісії представників Держспецзв`язку.

Витягом з акту №62/26/9214дск від 05.12.2024р., з якого встановлено, що під час проведення перевірки стану охорони державної таємниці в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) виявлено порушення Закону України «Про державну таємницю» та «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», зокрема встановлено, що організація роботи комісій з питань охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_3 (в тому числі перевірок наявності матеріальних носіїв секретної інформації) здійснюється без дотримання вимог Порядку та має місце формальне ставлення до складання актів за результатами їх роботи у зв`язку з чим нівельовано вимоги п.748 Порядку, відповідно до якого контроль за забезпеченням охорони державної таємниці здійснюється з метою вивчення і оцінки стану охорони державної таємниці та дотримання вимог законодавства в цій сфері, виявлення недоліків і порушень режиму секретності, встановлення їх причин, вжиття необхідних заходів, спрямованих на усунення виявлених порушень та недоліків, удосконалення на підприємствах, в установах, організаціях системи охорони державної таємниці.

Наказом №1293-АГ від 20.11.2023р., яким створено комісію, до складу якої входив ОСОБА_1 та наказом №1084-АГ від 19.09.2024р. яким створено комісію, до складу якої входив ОСОБА_1 . Виконання даних наказів покладено на ОСОБА_1 .

Окрім того, з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшла копія листа Адміністрації Держспецзв`язку №04/02/01-33дск/РСУ від 08.01.2025р., в якому надано роз`яснення щодо доступу РСО та СБУ до перевірок ОСЗ, а саме доступ представників СБУ та РСО можуть бути в приміщення ОСЗ здійснюється з дозволу начальника ОСЗ та в супроводі працівників цього органу. При цьому робота з криптоматеріалами припиняється, шифри та секретні документи вміщуються у сховища, а засоби КЗІ закриваються від огляду.

Згідно ст.1 Закону України «Про державну таємницю» режим секретності - це встановлений згідно з вимогами цього Закону та інших виданих відповідно до нього нормативно-правових актів єдиний порядок забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.21 Закону України «Про державну таємницю», в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про державну таємницю», допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки.

Відповідно до ст.ст.1, 5, 28, 37 Закону України «Про державну таємницю» охорона державної таємниці - комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України.

Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний у тому числі виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Зі змісту положень «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», порушення яких інкримінуються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме п. 435, п. 436 та п. 457, вбачається, що перевірка секретних виробів повинна здійснюватись у порядок та спосіб, визначений Порядком, зокрема пунктами 434-437 цього Порядку.

Положення Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях зобов`язує орган, який провадить діяльність, пов`язану із державною таємницею, у визначений строк здійснювати фактичну перевірку наявності МНСІ та секретних виробів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Службу безпеки України», на Службу безпеки України покладено обов`язок забезпечення безпеки державної таємниці.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.24 Закону України «Про Службу безпеки України», Служба безпеки України зобов`язана брати участь у розробці і здійсненні відповідно до Закону України "Про державну таємницю" та інших актів законодавства заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та здійснення контролю за додержанням порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, сприяти у порядку, передбаченому законодавством, підприємствам, установам, організаціям та підприємцям у збереженні комерційної таємниці, розголошення якої може завдати шкоди життєво важливим інтересам України

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених норм, Служба безпеки України є єдиним органом, який надає допуск до державної таємниці та саме Управлінням Служби безпеки України у Львівській області надано доступ до державної таємниці особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Служба безпеки України уповноважена та зобов`язана законом здійснювати контроль стану охорони державної таємниці та їх висновки за наслідками таких перевірок є обов`язковими для виконання посадовими особами. Тому, безпідставними є покликання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на невизначеність вимог Адміністрації Держприкордонслужби від 21.10.2024р. №11/282дск щодо порядку та об`єму доступу до шифрів та засобів КЗІ як на підставу відмови у допуску комісії Служби безпеки України (на яку законом покладено функцію надання доступу до державної таємниці та обов`язок перевірку стану охорони такої таємниці) до матеріальних носіїв секретної інформації та більшості облікових форм.

В свою чергу, Лист Адміністрації Держспецзв`язку щодо доступу комісій до перевірок не є нормативно-правовим актом, а лише трактуванням Закону України «Про державну таємницю» та Закону України «Про Службу безпеки України» крізь призму підзаконних актів (Положення, Порядок, які затверджені Кабінетом міністрів України), які приймаються на основі і на виконання таких законів та не повинні суперечити їм .

Також, наявними в справі доказами підтверджується порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимог Закону України «Про державну таємницю» та «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який як член комісії не вжив заходів щодо охорони державної таємниці відповідно до режиму секретності та не забезпечив контролю за охороною державної таємниці.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що вину останнього доведено повністю та в його діях наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-13, п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер даного правопорушення, особу порушника, вчинення правопорушення в період дії особливого правового режиму воєнного стану, що обтяжує відповідальність, вважаю, за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, оскільки таке буде достатнім для його виховання та запобігання вчиненню правопорушень.

Що стосується клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Поруч з цим, справа про адміністративне правопорушення пов`язана з притягненням особи до адміністративної відповідальності за вчинення особою протиправної, винної дії або бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Таким чином, законом не передбачено звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1

- Визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-13 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят)грн.;

- визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять)грн.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП визначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят)грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: М. Я. Адамович