Справа № 156/1471/24
Провадження № 3/156/42/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А. Є. , з секретарем судових засідань Степанець Т.В., за участі: поліцейського офіцера громади Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області капітана поліції Семенюка В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Володимирі - Волинському Волинської області, є громадянином України, здобув вищу освіту, обіймає посаду директора Дочірнього підприємства «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» Приватного підприємства «УНІВЕРСАМ», є одруженим, утримує неповнолітню дитину, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не притягався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 «…05.11.2024 близько 17 год 29 хв, у сел. Іваничі по вул. Заводській,18, … проводив господарську діяльність у період зупинення дії ліцензії, а саме зберігав пальне (скраплений газ), не продовживши ліцензії, чим порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

1.2.У такому діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу Національної поліції вбачають ознаки складу адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

2.Позиції учасників справи

2.1.Під час судового розгляду справи поліцейський офіцер громади Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Семенюк В.Ю. зазначив, що, на його думку, винуватість ОСОБА_1 доведена доданими до протоколу доказами. Співробітник поліції додатково пояснив, що 15.11.2024 службовими особами ГУ ДПС у Волинській області були направлені до ВПД № 1 (сел. Іваничі) матеріали перевірки господарської діяльності ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ», співробітниками податкової служби було встановлено, що у сховищі вказаного підприємства зберігається пальне (скраплений газ) у значній кількості, при цьому дія дозволу на цей вид господарської діяльності для підприємства була зупинена, а відтак, зафіксоване порушення закону. Вказані матеріали начальник ВПД № 1 (сел. Іваничі) ОСОБА_2 доручив опрацювати та перевірити ОСОБА_3 .. Останній 21.11.2024 виїхав на територію ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА», провів бесіду з директором підприємства ОСОБА_1 , ознайомився з фактичними обставинами, зафіксованими в актах перевірки податковою службою, з`ясував відсутність у підприємства чинної ліцензії, котра б надавала право на господарську діяльність з пальним, після цього склав протокол у справі про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 164 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , забезпечив направлення документів до суду для розгляду. Офіцер поліції просив суд розглянути матеріали про адміністративне правопорушення та ухвалити справедливе рішення щодо притягнення винної особи до відповідальності.

2.2.ОСОБА_1 у судовому засіданні 03.02.2025 не визнав своєї винуватості у скоєнні правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 164 КУпАП, додатково пояснив, що він обіймає посаду директора ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ», вказане підприємство має ліцензію на здійснення господарської діяльності з пальним, однак станом на 05.11.2024 дія такої ліцензії була зупинена, на теперішній час дія ліцензії поновлена. Кероване ним підприємство здійснює господарську діяльність у сфері вирощування сільськогосподарських культур та продажу сільськогосподарської продукції. На той час, коли співробітниками податкової служби здійснювалась перевірка господарської діяльності підприємства, у сховищі зберігалась певна кількість пального (скрапленого газу), однак підприємство не здійснювало реалізації пального іншим суб`єктам, зберігало газ винятково для використання у власному виробництві (зокрема, в сушильному обладнанні), тому, на думку директора, саме така діяльність не потребувала ліцензування.

2.3.ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення про закриття провадження в справі з причини відсутності події і складу правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП, вважав, що він не має нести відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 21.11.2024 серії ВАВ № 968116 (щодо діяння, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП) (а.с.1);

2)службовий лист повідомлення в. о. начальника ГУ ДПС у Волинській області С. Лисеюка від 15.11.2024 № 10372/5/03-20-09-02-05, адресований начальнику Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі), щодо вжиття відповідних заходів для притягнення до адміністративної відповідальності за виявленим фактом зберігання пального без отримання ліцензії на території ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ» (а.с.3);

3)копії наказу в. о. начальника ГУ ДПС у Волинській області С. Лисеюка від 04.11.2024 № 3742-пщодо здійснення фактичної перевірки місця зберігання пального на території ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ» (вул. Заводська, 18, сел. Іваничі, Володимирський район), направлень на перевірку співробітників податкової служби ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а. с. 7-8);

4)копія акта від 15.11.2024 № 03/32156/09-02/31979873 про результати фактичної перевірки господарської діяльності ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ»; згідно з цим актом встановлено, що вказане підприємство мало ліцензію на право зберігання пального від 07.10.2022 № 2200178, ліцензію анульовано за розпорядженням ГУ ДПС у Волинській області від 01.11.2024 № 254-р, під час перевірки виявлено, що підприємство має за адресою: вул. Заводська, 18, сел. Іваничі резервуар для зберігання скрапленого газу об`ємом 54 куб. м, у цьому сховищі станом на 05.11.2024 зберігається газ, що використовується підприємством для сушки сільськогосподарських культур (кукурудза, соя тощо) об`ємом 15333,06 л; копія письмових пояснень головного бухгалтера ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ» ОСОБА_7 від 05.11.2024 (а. с. 4-7);

5)копія акта від 14.11.2024 № 4862/03-20-09-02-15 про неможливість вручення та підписання акта фактичної перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків або його представників за місцезнаходженням (стосується ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ») (а.с.9);

6)письмові пояснення ОСОБА_1 від 21.11.2024, надані офіцеру поліції, де з приводу можливої події правопорушення вказано, що ОСОБА_1 обіймає посаду директора ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ», вказане підприємство має ліцензію на здійснення господарської діяльності з пальним, однак станом на 05.11.2024 дія такої ліцензії була зупинена, на теперішній час дія ліцензії поновлена. Кероване ним підприємство здійснює господарську діяльність у сфері вирощування сільськогосподарських культур та продажу сільськогосподарської продукції. На той час, коли співробітниками податкової служби здійснювалась перевірка господарської діяльності підприємства, у сховищі зберігалась певна кількість пального (скрапленого газу), однак підприємство не здійснювало реалізації пального іншим суб`єктам, зберігало газ винятково для використання у власному виробництві (зокрема, в сушильному обладнанні), тому, на думку директора, саме така діяльність не потребувала ліцензування (а.с.2);

7)супровідний лист від 25.11.2024 № 60633-2024 начальника ВПД № 1 (сел. Іваничі) капітана поліції Т. Слюсарука про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.10).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

3.4.Водночас ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2024 серії ВАВ № 968116 (а.с.18-21), зміст яких є аналогічним з наданими у судовому засіданнями поясненнями особи, котра притягається до адміністративної відповідальності.

3.5.Також ОСОБА_1 надав до суду копію оборотно сальдової відомості ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ», по рахунку 203 за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 (а. с. 22), копію довідки начальника Володимир-Волинського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Волинській області від 25.04.2024 № 6508/6/03-20-04-05, згідно з якою ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ» у 2024 році перебувало на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 4 групи), копію позовної заяви ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ», спрямованої до Волинського окружного адміністративного суду, щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Волинській області від 26.12.2024 № , ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 у справі № 140/466/25 щодо залишення позовної заяви без руху. Вказані документи досліджені суддею у відкритому судовому засіданні 03.02.2025.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ч.1 ст. 164 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність в тому числі за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

4.5.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.8.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.9.Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.10.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.11.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.12. У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.13. Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.14. Ураховуючи, що національним законодавством України порушення порядку провадження господарської діяльності (ст. 164 КУпАП) розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, вилучення майна особи в дохід держави (конфіскацію предметів торгівлі та отриманої виручки) суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.15. З огляду на зміст протоколів про адміністративне правопорушення від 21.11.2024 серії ВАВ № 968116, складений відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

4.16. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою такий документ не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали би сумнівів у судді.

4.17. Пояснення ОСОБА_1 , викладені у письмовій формі та надані у судовому засіданні 03.02.2025, вказують на те, що ОСОБА_1 обіймає посаду директора ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ», є посадовою особою, вказане підприємство має ліцензію на здійснення господарської діяльності з пальним, однак станом на 05.11.2024 дія такої ліцензії була зупинена, на теперішній час дія ліцензії поновлена, підприємство здійснює господарську діяльність у сфері вирощування сільськогосподарських культур та продажу сільськогосподарської продукції; на той час, коли співробітниками податкової служби здійснювалась перевірка господарської діяльності підприємства, у сховищі зберігалась певна кількість пального (скрапленого газу), однак підприємство не здійснювало реалізації пального іншим суб`єктам, зберігало газ винятково для використання у власному виробництві (зокрема, в сушильному обладнанні), така діяльність не потребувала ліцензування.

4.18. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

4.19. Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

4.20. Згідно зі ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

4.21. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (зі змінами, втратив чинність на підставі Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX), в редакції станом на 05.10.2024, котра була чинна на час можливої події правопорушення, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

4.22. Положення ст. 1 Закону від 19.12.1995 № 481/95-ВР надавали легальне визначення окремих понять, зокрема: зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

4.23. Водночас згаданий Закон не визначав, що саме варто розуміти під власним споживанням пального, а так само, під поняттям «споруди», «обладнання», «ємності». При цьому, якщо загальні визначення понять «споруда» та «обладнання» є більш чітко окресленими, то поняття «ємність» таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі від 19.12.1995 № 481/95-ВР робило його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального. У зв`язку з тим, що згаданий Закон не давав чіткого розуміння, які саме місця слід вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, задля вирішення спірних питань у правовідносинах підлягають врахуванню норми Податкового кодексу Україникотрі надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання.

4.24. Саме така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 540/4291/20 (адміністративне провадження № К/9901/34873/21). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (зі змінами) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

4.25. Згідно з підпунктом 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами), в редакції закону станом на 01.10.2024, котра була чинною на момент можливої події правопорушення, акцизний склад це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

4.26. Водночас не є акцизним складом, зокрема, приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам (абз. дев`ятий підпункту 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

4.27. Згідно з висновком щодо застосування норм права, наведеним у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 540/4291/20 (адміністративне провадження № К/9901/34873/21), зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виняток з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці. Таким чином, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

4.28. З матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, зібраних службовими особами територіального органу Національної поліції, вбачається, що ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ» належить резервуар для зберігання скрапленого газу об`ємом 54 куб. м, розташований на території підприємства за адресою: вул. Заводська,18, сел. Іваничі (акт про результати фактичної перевірки від 15.11.2024 № 03/32156/09-02/31979873). Згадане підприємство у 2024 році перебувало на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 4 групи), що підтверджено довідкою уповноваженого підрозділу ГУ ДПС у Волинській області від 25.04.2024 № 6508/6/03-20-04-05. Згідно з наданою ДП «АГРОФІРМА «ЛУГА-НОВА» ПП «УНІВЕРСАМ» оборотно сальдовою відомістю по рахунку 203 за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 підприємство отримало протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (2409,109 куб. м). За твердженнями директора підприємства ОСОБА_1 , зазначений суб`єкт господарювання використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Доказів на спростування цього в матеріалах справи не має. Відтак, вказаний резервуар підприємства згідно з наведеними положеннями Податкового кодексу України є винятком з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного» (абз. дев`ятий підпункту 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), а сам по собі факт наявності на балансі у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для кваліфікації діяння як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

4.29. Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.30. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

4.31. Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

4.32. Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

4.33. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

4.34. Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

4.35. При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

4.36. За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.37. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.38. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення (складення) постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 05.02.2025 о 15 год 00 хв.

Суддя А. Є. Бєлоусов