Провадження № 3/369/1758/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.01.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Патієвич А.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2024 року, о 10 год. 00 хв, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Київська, 2 в с. Софіївська Борщагівка, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився під запис на нагрудну бодікамеру працівників поліції.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме, будучи особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні водій ОСОБА_1 вину у порушенні п. 2.5 ПДР України не визнав та вказав, що 02.11.2024 за кермом автомобіля Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 перебував його родич ОСОБА_2 , але після того, як автомобіль зламався, останній поїхав додому, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі, проте не керував їм. Крім того, заявив клопотання про допит в якості свідка ? ОСОБА_2 , яке судом було задоволено в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив надані ОСОБА_1 пояснення та стверджував, що дійсно 02.11.2024 керував автомобілем Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 .

Вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom»[GC] № 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність водія за дії, вчинені особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення будь-яких порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, складає одне з вказаних вище альтернативних діянь, зокрема, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення будь-яких порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Пунктом п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 164632 від 02.11.2024 року надійшов до суду з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте згідно з довідкою старшого лейтенанта поліції Наталії Миколаєнко, водій ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та згідно з постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, у зв`язку з чим офіцер поліції просить суд розглядати справу щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки розгляд справи щодо нього за ч. 3 ст. 130 КУпАП погіршує становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та збільшує обсяг суті правопорушення, що ставлять у вину останньому.

Винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 164632 від 02.11.2024 та його копією, копією рапорту лейтенанта поліції Валерія Шепеля від 02.11.2024, картками обліку адміністративного правопорушення від 06.11.2024, довідками лейтенанта поліції Наталії Миколаєнко від 06.11.2024, роздруківками з сайту Судова влада України та ЄДРСР, копіями постанов Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2024 та Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024, витягом з бази «Армор», письмовим направленням на огляд водія ОСОБА_1 від 02.11.2024, інформацією, що міститься на DVD-диску, а саме відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції.

Тобто, зазначені вище діяння ОСОБА_1 містять усі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вказані докази суд бере до уваги, так як вони не викликають сумнівів чи протиріч та підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП.

При цьому, суд не бере до уваги та критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, який є родичем особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оскільки є сумніви, щодо його неупередженості та надані ним пояснення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так, у матеріалах справи відсутні письмові пояснення вказаного вище свідка. Більше того, надані суду матеріли не містять будь-якої вказівки на те, що за кермом автомобіля Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 був саме свідок ОСОБА_2 .

Крім того, суд критично ставиться до тверджень водія ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки жодних фактичних даних в обґрунтування зазначених ним обставин суду не надано та розцінюється, як спосіб уникнення останнім відповідальності.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, та винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку, що винуватість водія ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Водночас, відповідно до частин 2, 3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого особі права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом; якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому, загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

При цьому строк невідбутої частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислюється судом відповідно до положень ч. 2 ст. 299, ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, згідно з якими особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Судом враховано, що згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2024 року (набрала законної сили 14.06.2024 року) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 ( сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

У цій справі ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, 02.11.2024 року, тобто до повного відбуття застосованого стягнення за постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2024 року щодо останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вважаю, що на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до строку застосованого додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за цією постановою слід приєднати невідбуту частину такого адміністративного стягнення за постановою від 04.06.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та остаточно визначити ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців 12 (дванадцять) днів.

При цьому, враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, а також дані про особу ОСОБА_1 , не вважаю за доцільне накладати на нього додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 30, 40-1, 130 ч. 2, 245, 251, 252, 280, 283, 284 ч. 1 п. 1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

До призначеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, відповідно до ст. 30 КУпАП, приєднати невідбуту частину такого стягнення, призначеного постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2024 року, визначивши загальний строк позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права керування транспортними засобами 3 (три) роки 7 (сім) місяців 12 (дванадцять) днів.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через Києво- Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів із дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф вноситься порушником в установу банку України, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, вказаного вище, надсилається порушником до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У разі примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн.

Суддя Андрій ПАТІЄВИЧ