ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/466/25 Справа № 242/230/24 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Кравчуна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Кравчуна Д.В. на постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 15 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, ОСОБА_1 26.01.2024 року о 23 годині 10 хвилин за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, 3, керував автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кравчун Д.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , який надавав заяву про відкладення слухання справи, оскільки у суді йому повідомили, що у зв`язку з евакуацією справи не розглядаються, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, а дізнавшись про існування постанови одразу ж уклав договір з захисником та скористався правом на апеляційне оскарження. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя допустив спрощений підхід при розгляді справи, не з`ясував всі обставини справи та не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам. Вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу. Звертає увагу на відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Наголошує на порушенні порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому такий огляд має бути проведений не працівниками поліції, а посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Зазначає про те, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, не може бути визнаний належним і допустимим доказом у справі, оскільки здійснювався на невідомий технічний прилад, без дати та часу, не є безперервним та не відображає всіх обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника,вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 676257 від 26.01.2024 року, згідно якого 26.01.2024 року о 23:10 год. в м. Селидове по вул. Гоголя біля будинку 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , факт підтвердження вживання алкоголю пива та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Як убачається з долученого до протоколу відеозапису, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час комендантської години. Працівники поліції підійшли до транспортного засобу з увімкненим двигуном, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , якого повідомили про те, що транспортний засіб зупинений під час комендантської години. ОСОБА_1 підтвердив, що є військовослужбовцем та повертається на відпочинок. Під час спілкування з водієм у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пояснив, що вживав пиво. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився та почав вимагати викликати Військову службу правопорядку, щоб вони розбиралися у ситуації.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апелянта про неповноту відеозапису, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис не містить інформації про дату та час відеофіксації, не можуть бути взяті до уваги, оскільки при розгляді справи перевага надається змісту доказу та даний доказ суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі.

Долучений до протоколу відеозапис дає всі підстави вважати, що воно зняте саме 26.01.2024 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем тому огляд має бути проведений уповноваженою особою Військової служби правопорядку, не можуть бути взяті до уваги, оскільки положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на осіб, які керують транспортним засобом.

З приводу посилання в апеляційній скарзі на безпідставну зупинку транспортного засобу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Враховуючи, що на території м. Селидове на час вчинення адміністративного правопорушення було встановлено дію комендантської години з 21-00 до 05-00 ранку, у працівників поліції були законні підстави для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 о 23 годині 10 хвилин, тобто під час дії комендантської години.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Кравчуну Д.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу захисника Кравчуна Д.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 15 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя