П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/25371/24

03 лютого 2025 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 13 год 05 хв. на автомобільній дорозі М19 316 км. поблизу с. Шляхтинці, керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України. Вказане правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, що зокрема шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем його проживання зазначеним у протоколі. Про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Враховуючи вищенаведене, вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з вимогами ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 13 год 05 хв. на автомобільній дорозі М19 316 км. поблизу с. Шляхтинці, керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України. При цьому, вказане правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року.

Факт керування ОСОБА_1 10 листопада 2024 року транспортним засобом підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 344649 від 10 листопада 2024 року за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка отримана останнім у день її винесення, що підтверджується підписом на постанові. Докази оскарження та скасування такої постанови суду не надані.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №272513 від 09 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09 листопада 2024 року о 18 год 41 хв на автомобільній дорозі М-19 314 км. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, під час руху не був пристебнутий ременем безпеки, здійснював рух вказаним транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом та не мав при собі реєстраційних документів на вказаний транспортний засіб. У п.п. 8,9 постанови зазначено, що права та обов`язки роз`яснено, від підпису та отримання копії постанови відмовився.

В силу вимог ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Отже, така постанова набрала законної сили, докази її оскарження та скасування суду не надані.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 20 листопада 2024 року о 16 год 55 хв по вул. Татарська, 61 у м. Тернопіль, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Вказана постанова суду набрала законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №170373 від 10 листопада 2024 року;

-постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 344649 від 10 листопада 2024 року;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №272513 від 09 листопада 2024 року;

-постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, до суду не з`явився та будь-яких доказів на спростування обставин викладених у протоколі суду не надав.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність доказів про завдання шкоди державі та третім особам, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами на строк шість років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 126, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька