Провадження № 33/801/147/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Хащініної Галини Олександрівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

У скарзі зазначає, що відповідно до наданих ним, його захисником та свідком пояснень, він не був водієм, не керував транспортним засобом та не зупинявся працівниками патрульної поліції під час керування транспортним засобом. Він знаходився біля транспортного засобу на місці, дозволеному для стоянки транспортних засобів, на території АЗС «Шел», тобто був в статусі «пішохід». Враховуючи викладене, вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною. Судом не було взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , яка є власником транспортного засобу та безпосередньо керувала ним. Судом під час судового засідання 07 січня 2025 року не визначався порядок проведення судового розгляду та порядок дослідження письмових доказів по справі, було відмовлено в задоволенні клопотань захисника, відмовлено в дослідженні відеозаписів з відеореєстраторів патрульних поліцейських. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у його присутності не виписувалося. Суд безпідставно послався на рапорт поліцейського. Судом невірно надано оцінку доказам, які були долучені до матеріалів справ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Хащініну Г.О., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №146964, складеного інспектором 1 взводу 3 роти й батальйону УПП у Вінницькій області капралом поліції Кременюком Є.П., 09 жовтня 2024 року о 22 год. 30 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 172, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови та координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в повному обсязі. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №146964 від 09 жовтня 2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ЦТЗ Соціотерапія ВОР» від 09 жовтня 2024 року; диском безперервного відеозапису події; рапортом поліцейського.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на переконання апеляційного суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що автомобілем він не керував, працівники поліції його не зупиняли, а по їх приїзду він знаходився біля транспортного засобу на місці, дозволеному для стоянки транспортних засобів, на території АЗС «Шел», тобто був в статусі «пішохід».

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №146964 від 09 жовтня 2024 року зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин, зокрема зазначено, що водій, яким є ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, тобто ознайомився із його змістом, будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 у протоколі не висловив, від надання пояснень відмовився.

Дослідивши відеозапис з камер Ситуаційного центру м. Вінниці апеляційним судом встановлено, що автомобіль Хундай, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи намір рухатися у протилежному напрямку, не зважаючи на наявність бордюру, який відгороджував дві різні смуги руху, зробив маневр розвороту, переїхавши ці бордюри.

Дослідивши відео з нагрудних камер поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 вів себе неадекватно по відношенню до запитань та вимог поліцейських: спочатку назвався вигаданою особою ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якої не було в базі поліцейських, а потім, з приводу надання документів, які посвідчують особу та документів на автомобіль, то вони є, то їх немає чи з приводу наявності застосунку «Дія» - то є застосунок в телефоні, то його немає, а також постійна нервозність останнього при з`ясуванні його особи.

При демонстрації поліцейським відео порушення ПДР щодо переїзду бордюру та неправильного розвороту ОСОБА_1 не заперечував, що це не він був за кермом, як і не заперечував цього протягом всього часу спілкування з поліцейськими біля АЗС.

На одному із трьох відео, зробленого бодікамерою, чутно, як на запитання поліцейського, яке було адресоване ОСОБА_1 навіщо він переїжджав бордюр останній надав чітку відповідь: я не побачив, а при повторному запитанні поліцейського, знову ж таки адресованого ОСОБА_1 , останній відповів: «Від друзів від`їхав».

Крім відеозаписів та пояснень ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявністю постанови одного із поліціантів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП (порушення п. 8.5.1 ПДР - горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил), тобто ОСОБА_1 визнаний, як керманич.

Цей факт встановлений з відео, зробленого однією з бодікамер, і його не заперечував ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що цю постанову він не оскаржував і підтвердив факт оплати ним штрафу за цією постановою на місці.

На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як в закладі охорони здоров`я, так і в лікарні ОСОБА_1 категорично відмовився, причини такої відмови не зазначив. Від надання пояснень ОСОБА_1 також відмовився.

Апеляційний суд зважає, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду як на місці, так і в лікарні, не пояснював підстав такої відмови (наприклад тому, що не керував чи був тверезий).

Позиція захисту зводиться до того, що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 . Однак, надані в суді першої інстанції свідком пояснення не узгоджуються із обставинами, які зафіксовані на відеозаписі. ОСОБА_2 , перебуваючи на місці події, не стверджувала, що саме вона перебувала за кермом, так само, як і не стверджував цього ОСОБА_1 ..

Отже апеляційний суд переконаний, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що судом було надано неправильну оцінку долученим до матеріалам справи доказам, зокрема, доказам того, що ОСОБА_1 був тверезий.

Так, 07 січня 2025 року від захисника Піруса В.В. до суду першої інстанції надійшло клопотання про долучення доказів, а саме документів, які підтверджували факт проходження ОСОБА_1 огляду в медичному закладі м.Теплика.

Відповідно до протоколу №62 медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та сп`яніння від 10 жовтня 2024 року, складеного лікарем КНП Теплицької селищної ради «Теплицька міська лікарня» ОСОБА_4 , встановлено, що за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 тверезий.

Відповідно до висновку щодо результатів медично огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 10 травня 2024 року лікарем КНП Теплицької селищної ради «Теплицька міська лікарня» ОСОБА_4 , у ОСОБА_1 , ознак сп`яніння не виявлено, він тверезий.

Із вказаних документів слідує, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння в смт Теплик у порядку самозвернення.

Суд першої інстанції з відеозапису встановив, що протокол про адміністративне правопорушення вручено ОСОБА_1 о 23 год. 26 хв., тоді як медичний огляд на стан сп`яніння у Теплицькій міській лікарні ОСОБА_1 пройшов о 01 год. 05 хв.. При цьому, відстань між м. Вінниця та м. Теплик становить 136 км., що технічно не є можливим. Тобто суд відхилив надані стороною захисту докази.

Вказаний висновок суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростований.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що за змістом ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Із наданих документів встановлено, що поліцейський не був присутнім при проходженні ОСОБА_1 огляду в лікарні м. Теплик, а відтак, такий огляд є незаконним.

Решта доводів апеляційної скарги мають формальний характер та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало