Справа № 285/1636/24
провадження у справі 3/0285/56/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Коцюба О.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли із УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, протокол серія: ААД № 694748 від 11.03.2024 року, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 .

Із вказаних матеріалів випливає, що 11.03.2024 року о 00 год. 22 хв., ОСОБА_1 на 220 км а/д Київ-Чоп керував автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, повведінка, яка не відповідає обстановці), від проходження огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому лікувальному закладі відмовився, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилюк І.Д., у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що інспектор поліції взагалі перевіряв ОСОБА_1 на наявність зазначених протоколі ознак наркотичного сп`яніння. На відеозаписі факт встановлення розширених зіниць, які не реагують на світло, також не зафіксовано. Окрім цього, послалася на ряд недоліків при складанні протоколу, зокрема, на розбіжність у часі та місці складання протоколу, зауваживши, що протокол в присутності ОСОБА_1 не складався, а складався вже в приміщенні патрульної поліції у м. Житомир.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки ТЗ відмовлявся проїхати до найближчого лікувального закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння разом із інспекторами поліції на службовому автомобілі та бажав їхати на своєму автомобілі. Даний факт був розцінений працівниками поліції як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому лікувальному закладі.

Відповідно до п. 7 ч. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, з дослідженого відеозапису ( із 1 год. 03 хв.) встановлено, що працівники поліції, виявивши ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , оголосили йому під відеозапис виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, неодноразово пропонували проїхати до найближчого лікувального закладу на службовому автомобілі з метою пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та заборонили йому рух на його ТЗ.

Вказаним відеозаписом спростовуються і доводи адвоката Гаврилюка І.Д. стосовно того, що протокол складався у відсутність ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовано як інспектор поліції повідомляє, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не дочекавшись завершення процедури складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 залишив місце зупинки ТЗ та зник у невідомому напрямку.

Посилання адвоката Гаврилюка І.Д. на ряд недоліків при складанні протоколу, не виключають вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення, на які посилається адвокат Гаврилюк І.Д. зокрема на розбіжності в часі та місці складання протоколу, потягли за собою порушення конвенційних або конституційних прав ОСОБА_1 , внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.1995 року водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ Про Національну поліцію завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.

В теорії права існує такий принцип як - невідворотність юридичної відповідальності. Цей принцип полягає в тому, що кожна особа, яка вчинила правопорушення повинна понести покарання у виді адміністративного стягнення. Адміністративний проступок, на який держава не відреагувала, призводить до безкарності, не відновлює соціальну справедливість, в наслідок чого відбувається заохочення неправомірної поведінки.

Таким чином, особа яка вчинила правопорушення, і у стороннього спостерігача не виникає сумніву, що вона його вчинила, повинна понести покарання у відповідності до законодавства.

Звільнення судом особи від юридичної відповідальності лише з формальних причин недотримання правоохоронними органами вимог законодавства, призведе до порушення принципу невідворотності юридичної відповідальності.

Статтею 19 ЗУ Про Національну поліцію визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного ЗУ Про оборону України.

Отже, з вищевикладеного, можна зробити висновок, що особа яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, і ця особа була виявлена поліцейським, останній зобов`язаний скласти відносно такої особи протокол відповідно до Інструкції та направити його до суду для розгляду у встановленому законом порядку.

Разом з тим, якщо під час оформлення поліцейським адміністративних матеріалів було порушено вимоги законодавства, наслідком цього має бути відповідальність поліцейського за таке порушення, а не звільнення особи, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, від адміністративної відповідальності.

Встановлені судом обставини справи не викликають сумнівів, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини справи, суд визнає ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладає стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_1 , що в силу ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

У свою чергу, ч. 1 ст. 307 КУпАП передбачає, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 40-1, 130, 251, 283, 284, 307, 308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення за цим законом у виді штрафу розміром 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

У разі не виконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постанови суду в частині сплати штрафу у строки, встановлені ч. 1 ст. 307 КУпАП, стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу ч. 2 ст. 308 КУпАП подвійний розмір штрафу, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області п ротягом 10 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06.02.2025 року.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами:

отримувач коштів: р/р UA 0006001;

; МФО 899998;

код класифікації доходів бюджету 21081300;

банк отримувача Казначейство України (ЕАП);

отримувач коштів: ГУК у Житомирській обл. /Житомирська обл../ 21081300

Судовий збір сплачується за реквізитами: отримувач коштів:

р/р UA 0026001;

; МФО 899998;

код класифікації доходів бюджету 22030106;

отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Казначейство України (ЕАП);

судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Суддя: О.М. Коцюба