Провадження №: 3/755/883/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2025 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу «Служби освітньої безпеки» Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Сєвєродонецьк Луганської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2025 року, після доопрацювання, до Дніпровського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення з рапортом за частиною третьою статті 173-4 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , який протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями було визначено для розгляду судді Вовк О.І.

З вересня 2024 року по 18 листопада 2024 року у АДРЕСА_3 , малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є учнем 1-Д класу, вчиняв булінг (цькування) фізичного та психологічного характеру відносно однокласника ОСОБА_4 , що виражалось в систематичних побоях, погрозах, а саме: 18 листопада 2024 року ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_4 кулаком в обличчя, 12 листопада 2024 року бив по обличчю та тілу, різав лінійкою горло, чим міг бути завданий фізичний біль та шкода психологічному здоров`ю, що призвело до страху та не бажання ОСОБА_4 відвідувати ліцей. Оскільки ОСОБА_3 не досягнув віку адміністративної відповідальності, тому до відповідальності притягається його мати ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною третьою статті 173-4 КУпАП.

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_2 не скористалася. В судові засідання призначені на 27 січня 2025 року, 31 січня 2025 року та 03 лютого 2025 року не з`явилася, повідомлялася судом належним чином у встановленому законом порядку, шляхом надіслання смс-повідомлення про виклик та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Дніпровського районного суду міста Києва вебпорталу «Судова влада України».

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Руденко А.Ю. зазначила, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, не визнає та пояснила суду, що остання на даний час перебуває у декретній відпустці та не заперечує щодо розгляду справи за її відсутності, за участі її представника.

Крім того, захисник подала до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, обґрунтоване тим, що під час складання даного протоколу поліцейською, яка складала даний протокол було пропущено строк складання протоколу про адміністративне правопорушення, який мав бути складений на наступний день після подання батьком ОСОБА_4 заяви від 18 листопада 2024 року про вчинення булінгу відносно його сина, а також допущено помилку при кваліфікації діянь ОСОБА_2 , оскільки будь-які виправлення чи доповнення після його складання та підпису особою, яка притягається до відповідальності заборонено. Тому, на думку захисника, рапорт, який надійшов до суду на виконання постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва Омельян І.М. не може бути прийнятий судом до уваги. Разом з тим, захисник зазначала, що під час складання протоколу працівник поліції взагалі не зазначила статтю КУпАП, за якою ОСОБА_2 притягається до відповідальності, про що свідчить копія протоколу надана ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, на думку захисника, дані порушення під час складання протоколу є порушенням прав та законних інтересів ОСОБА_2 .

Крім того, на думку захисника, в матеріалах справи відсутні докази систематичності діянь сина ОСОБА_2 , а тому такі дії не можуть розцінюватись як булінг, а є ситуацією яка охоплює вину обох дітей між якими виник конфлікт. Така поведінка ОСОБА_6 пов`язана з тим, що інші діти його також обзивають. При цьому, батьки працюють з дитиною та відвідують психолога.

Щодо матеріалів, які долучені до справи, складені батьками інших дітей, на думку захисника, дані відомості не стосуються потерпілого ОСОБА_4 , а тому не можуть бути оцінені судом як доказ факту булінгу відносно ОСОБА_4 .

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 у судовому засіданні свою заяву, яку було подано до ліцею, підтримав, та пояснив суду, що вже під час розгляду даної заяви відповідною комісією йому стало відомо, що таких випадків булінгу з боку ОСОБА_3 щодо інших дітей вже було подано 18 заяв від батьків. Такі дії вчиняються ОСОБА_3 з початку навчального року і продовжуються вже декілька місяців, тобто систематично. Його син кожного дня приходить зі школи і говорить про його побиття ОСОБА_3 , через що він боїться ходити до школи. Дані дії не припинились і після складання відповідного протоколу на ОСОБА_2 , тобто батьки на таку поведінку дитини не реагують. На батька ОСОБА_3 також було складено відповідний протокол за невиконання батьківських обов?язків.

Враховуючи викладене, на думку законного представника малолітнього потерпілого, є підстави для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності саме за фактом вчинення її сином булінгу відносно його сина ОСОБА_4 .

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку.

Відповідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 173-4 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, та тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Диспозицією частини третьої статті 173-4 КУпАП визначено два альтернативних суб`єкта даного адміністративного правопорушення. Так, булінг (цькування) може бути вчинено учасником освітнього процесу стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або малолітньою чи неповнолітньою особою стосовно учасника освітнього процесу.

При цьому диспозиція визначає і два альтернативних безпосередніх об`єкта посягання: охоронювані права малолітньої чи неповнолітньої особи при умові вчинення булінгу будь-яким з учасників освітнього процесу або охоронювані права учасників процесу від дій малолітньої чи неповнолітньої особи.

В даному випадку, згідно протоколу про адміністративне правопорушення учасник освітнього процесу ОСОБА_3 самостійно вчинив дії щодо булінгу (цькування) іншого малолітнього учасника освітнього процесу ОСОБА_4 .

У відповідності санкції частини третьої статті 173-4 КУпАП відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років несуть батьки, або особи, які їх замінюють, тобто в даному випадку ОСОБА_2 .

Чинним Законом України «Про освіту» не передбачено визначення поняття булінгу (цькування) та типових ознак булінгу (цькування).

Згідно Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - це психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Розділу I «Порядку реагування на випадки булінгу (цькування)», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 28 грудня 2019 року № 1646 до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.

Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

- умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

- словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

- будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

- будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

- інші правопорушення насильницького характеру.

Тобто, систематичність (повторюваність) діяння є однією з ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.

Згідно пункту 2 цього Порядку кривдником (булером) є учасник освітнього процесу, в тому числі малолітня чи неповнолітня особа, яка вчиняє булінг (цькування) щодо іншого учасника освітнього процесу; потерпілим (жертвою булінгу) є учасник освітнього процесу, в тому числі малолітня чи неповнолітня особа, щодо якої було вчинено булінг (цькування).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 225684 від 27 листопада 2024 року, з вересня 2024 року по 18 листопада 2024 року у АДРЕСА_4 , в ліцеї № 42, малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є учнем 1-Д класу, вчиняв булінг (цькування) фізичного та психологічного характеру відносно однокласника ОСОБА_4 , що виражалось в систематичних побоях, погрозах, а саме: 18 листопада 2024 року ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_4 кулаком в обличчя, 12 листопада 2024 року бив по обличчю та тілу, різав лінійкою горло, чим міг бути завданий фізичний біль та шкода психологічному здоров`ю, що призвело до страху та не бажання ОСОБА_4 відвідувати ліцей. Оскільки ОСОБА_3 не досягнув віку адміністративної відповідальності, тому до відповідальності притягається його мати ОСОБА_5 .

Як вбачається з письмової заяви батька ОСОБА_4 - ОСОБА_7 до директора ліцею № 42 м. Києва вх.№ 94в/24 від 19 листопада 2024 року, ОСОБА_8 (учень 1-Д класу ліцею № 42 м. Києва) вчиняє булінг по відношенню до його дитини - ОСОБА_9 . Так, у 1-Д класі Ліцею № 42 м. Києва склалась ситуація, коли одна дитина систематично кривдить інших дітей, зокрема його сина - ОСОБА_10 . Епізод № 1 (елемент фізичного насильства). 20 вересня 2024 року забираючи сина зі школи його дружина помітила червоні круги навколо очей та слід на шиї, схожий на поріз. Розпитуючи дитину, виявилося, що його побив ОСОБА_8 . Кривдник намагався вичавити пальцями око його синові. Біля ока помітні тілесні ушкодження (фотозображення додано до матеріалів справи). Епізод № 2 (елемент фізичного насильства). Того ж дня, ОСОБА_8 підійшов позаду до ОСОБА_10 , який сидів за партою. Тримаючи лінійку у руках, ОСОБА_8 провів по шиї його сина гострим кінцем лінійки, немов перерізаючи шию. У ОСОБА_10 на шиї від цих дій залишився довгий слід (фотозображення додано до матеріалів справи). Епізод № 3 (елемент фізичного насильства). Приблизно наприкінці вересня 2024 року ним було виявлено синець на обличчі ОСОБА_10 та численні садна. Розпитуючи дитину, що сталось, встановлено, що у коридорі школи ОСОБА_8 напав на його сина та спричинив тілесні ушкодження. Класний керівник побачила дітей вже на полу, коли його син намагався себе захистити. Того самого чи наступного дня, ним було подано заяву до приймальні Ліцею № 42 м. Києва щодо завдання тілесних ушкоджень його синові, яка була того ж дня зареєстрована. Систематично подібні події повторювались, які із його сином, так і з іншими дітьми. 07 жовтня 2024 року батьками дітей, яких кривдив ОСОБА_6 , зокрема, і ним, підписано колективну заяву про побої та булінг, яку скеровано до Ліцею та поліції. Епізод № 4 (елемент психологічного насильства). На початку листопада 2024 року ОСОБА_8 відкрито забрав у його сина олівець, зламав його та викинув. Епізод № 5 (елемент психологічного насильства). 11 листопада 2024 року ОСОБА_8 знов підійшов до його сина та забрав у нього олівець. Через острах того, що знову почнеться бійка, ОСОБА_10 не забрав олівець назад. Того самого дня, після відбою повітряної тривоги, особисто він, заводячи дитину до приміщення ОСОБА_11 , побачив наступну ситуацію: ОСОБА_8 з іншими дітьми повертався з їдальні. Біля класу він підійшов до двох учнів 1-Д класу, взяв канцелярську папку, замахнувся та намагався вдарити хлопця, який стояв до нього спиною, по голові ззаду. Інший хлопець, який стояв обличчям до ОСОБА_12 , підставив під удар свою руку, щоб захистити товариша. ОСОБА_8 почав погрожувати цьому хлопцю фізичним насильством. В цей час ситуацію побачила класний керівник та розвела дітей по різні боки. Епізод № 6 (елемент фізичного насильства). 12 листопада 2024 року ОСОБА_8 побив дітей у класі, розкидав парти та речі у дітей. Діти у класі бігли від нього, плакали та були дуже налякані. Його дитина також плакала. В той день до школи в черговий раз викликалась поліція. Епізод № 7 (елемент фізичного насильства). 18 листопада 2024 року його син запитав у класного керівника чи можна помалювати на дошці, на що отримав згоду. Коли ОСОБА_10 малював на дошці до нього підійшов ОСОБА_8 та вдарив кулаком в обличчя. Цю інформацію також підтверджує класний керівник, яка бачила цю ситуацію. ОСОБА_8 систематично принижує та відкрито погрожує дітям, плює в них, ображає, псує речі дітей. Діти бояться захистити себе, почуваються пригніченими. Атмосфера у класі психологічно не прийнятна, небезпечна для життя та здоров?я дітей. Його дитина стала закритою, боїться ходити до школи, боїться бійки із ОСОБА_13 , в нього з?явились нервові тики. Про школу він говорити не хоче. Як батько, він бачить, що фізичне та психологічне насильство з боку ОСОБА_12 , яке має системний характер, є жорстким, нічим не спровокованим, завдає шкоди фізичному та психологічному здоров?ю його дитини (відомості викладені у вказаній заяві, аналогічні письмовим поясненням, долученим до матеріалів справи).

Згідно долученого до матеріалів справи консультативного висновку психолога ОСОБА_14 від 24 листопада 2024 року ОСОБА_15 в простір входить обережно, звертається постійно до батьків «А ви де будете? Я не хочу сам гратися, я буду з Вами.» На адаптацію до нової обстановки йому необхідний певний час. ОСОБА_16 проявляє підвищену тривожність. В спілкуванні відповідає на запитання про школу про друзів і відразу згадав хлопчика, який постійно б?ється, він це робить боляче і зненацька, підходить зі спини. Тому ОСОБА_10 став більш напружений і постійно обертається, щоб контролювати ситуацію. Когнетивний розвиток- в межах вікової норми, довільна увага стійка, руховий розвиток в межах вікової норми. Емоційно-вольова сфера - спостерігається фонова підвищена тривожність. Коли хлопчик хвилюється, то в нього проявлені тики (багаторазово кліпає очима). Рекомендовано: Консультація лікаря невролога. По можливості забеспечити хлопчику спокійне оточення в школі. Чіткий режим дня, прогулянки на свіжому повітрі.

З письмових пояснень ОСОБА_17 , яка є класним керівником учнів 1-Д класу, 18 листопада 2024 року вона дозволила ОСОБА_10 помалювати по дошці під час перерви, до нього з її дозволу приєдналися і інші діти. ОСОБА_6 , що бігав у коридорі, зайшовши в клас кинувся і собі, тому в групі діток відбулася штовханина і ОСОБА_10 наступив на ногу, як пояснив випадково, за що отримав кулаком в обличчя. Вона пояснила все і бійку не допустила. 12 листопада постраждали всі від агресії ОСОБА_6 , в тому числі і ОСОБА_10 . Після погрому, криків, погроз, розкидання парт, особливим стресом стало те, що ОСОБА_6 підняв руку на неї. Діти дуже налякалися, для заспокоєння класу і ОСОБА_6 залучалися інші працівники школи.

Дані дії ОСОБА_3 підтверджуються також поясненнями ОСОБА_19 , яка вказала, що ОСОБА_3 з перших днів навчального року ображає її сина ОСОБА_4 , є ініціатором конфлікту.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень розглядає усні та письмові заяви (скарги, повідомлення) про випадки насильства або жорстокого поводження з дитиною в закладі освіти протягом однієї доби з моменту надходження та у разі виявлення ознак насильства або жорстокого поводження невідкладно повідомляє про це батьків, інших законних представників дитини, а також письмово повідомляє уповноважений підрозділ органу Національної поліції України та службу у справах дітей.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 28 грудня 2019 року № 1646 було затверджено «Порядок реагування на випадки булінгу (цькування)», який визначає механізм реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти всіх типів і форм власності, крім тих, які забезпечують здобуття освіти дорослих, у тому числі післядипломної освіти.

Розділом II даного Порядку визначено механізм подання заяв або повідомлень про випадки булінгу (цькування) в закладі освіти, згідно якого учасники освітнього процесу можуть повідомити про випадок булінгу (цькування), стороною якого вони стали або підозрюють про його вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу або про який отримали достовірну інформацію, керівника закладу освіти або інших суб`єктів реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти.

У закладі освіти заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) або підозру щодо його вчинення приймає керівник закладу.

Згідно з пунктом 2 цього Розділу керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) зобов`язаний невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомити територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування), скликає засідання комісії з розгляду випадку булінгу (цькування) не пізніше ніж упродовж трьох робочих днів з дня отримання заяви або повідомлення.

У разі прийняття рішення комісією про наявність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві, до завдань комісії також належать, зокрема визначення заходів виховного впливу щодо сторін булінгу (цькування) у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних положень закону, директором Ліцею № 42 Дніпровського району міста Києва Ю. Дубовецьким, з метою розгляду заяви ОСОБА_7 від 18 листопада 2024 року (вх. № 94в/24 від 19 листопада 2024 року), було видано наказ № 336 від 19 листопада 2024 року про скликання та проведення протягом трьох робочих днів засідання постійно діючої комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) в закладі освіти у складі: голови комісії - ОСОБА_20 , директора, заступника голови комісії - ОСОБА_21 - заступника директора з HBP, секретаря комісії - ОСОБА_22 - соціального педагога, членів комісії - ОСОБА_23 - психолога, ОСОБА_24 - заступника директора з НВР, ОСОБА_17 - класного керівник 1-Д класу, ОСОБА_25 - капрала поліції, інспектора відділу «Служба освітньої безпеки» УПП в місті Києві ДПП, а також уповноваженої особи Служби у справах дітей та сім?ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно протоколу № 2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) від 26 листопада 2024 року встановлено, що даний тривалий конфлікт між учнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містить ознаки булінгу щодо ОСОБА_4 з боку ОСОБА_3 .

За результатами проведення даного засідання відповідної комісії членами комісії було ухвалено рішення про визначення заходів виховного впливу щодо сторін булінгу (цькування) у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування) - складання протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАБ № 225684 від 27 листопада 2024 року).

Враховуючи викладене, строк складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачений статтею 254 КУпАП, не було пропущено.

Крім того, суд вважає, що дане правопорушення є триваючим, оскільки воно розпочалося з початку навчального року та тривало до моменту складення протоколу.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність систематичності, як ознаки булінгу, повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Наявність ознак заподіяння фізичної та психологічної шкоди, приниження, страху тривоги потерпілому, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та спричинення соціальної ізоляції потерпілого підтверджуються наявними в матеріалах справи висновками психолога внаслідок бесіди з ОСОБА_4 .

При цьому, надані ОСОБА_2 пояснення, які долучені до матеріалів справи, повністю спростовуються дослідженими судом доказами.

Враховуючи викладене, незважаючи на невизнання вини, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, підтверджується сукупністю вище викладених належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог частини другої статті 251 КУпАП.

При цьому, щодо доводів сторони захисту про наявність порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

16 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва з відділу «Служби освітньої безпеки» Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями було визначено для розгляду судді Омельян І.М.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 225684 від 27 листопада 2024 року дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною першою статті 173-4 КУпАП.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва Омельян І.М. від 25 грудня 2024 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-4 КУпАП було повернуто до Управління патрульної поліції в місті Києві для належного оформлення.

21 січня 2025 року на виконання постанови суду від 25 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов доопрацьований матеріал за частиною третьою статті 173-4 КУпАП стосовно ОСОБА_2 .

Згідно рапорту інспектора відділу «Служби освітньої безпеки» Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержанта поліції О. Мокрецької від 08 січня 2025 року, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час складання протоколу серії ВАБ № 225684 від 27 листопада 2024 року стосовно громадянки ОСОБА_2 було допущено помилку, а саме в графі «чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 173-4 КУпАП», вірною слід вважати частину 3 ст. 173-4 КУпАП».

Щодо неточностостей, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, на думку суду, вказане не може слугувати підставою для безумовного закриття провадження у справі, оскільки даний протокол було складено та оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, у змісті протоколу викладено повно, логічно та послідовно суть адміністративного правопорушення, дані доводи не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що суть вчиненого адміністративного правопорушення (фабула), яку зазначено в протоколі серії ВАБ № 225684 від 27 листопада 2024 року відповідає саме кваліфікації за частиною третьою статті 173-4 КУпАП, а тому доводи сторони захисту про перекваліфікацію дій ОСОБА_2 вказаним рапортом не відповідають дійсності.

Щодо доводів сторони захисту про взагалі не зазначення у вказаному протоколі працівником поліції відповідної кваліфікації дій ОСОБА_2 за статтею КУпАП, суд вважає їх такими, що вводять суд в оману, оскільки згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з боді-камери працівника відділу «Служби освітньої безпеки» Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (диск № 3, 13 година 30 хвилин), який було переглянуто за клопотанням законного представника малолітнього потерпілого, чітко вбачається, як працівник поліції, після перегляду онлайн КУпАП, зазначає відповідну статтю в протоколі, після чого надає даний протокол на ознайомлення ОСОБА_2 , вручає копію даного протоколу та надає можливість сфотографувати його, пояснюючи про можливу погану якість його копії.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу також на те, що згідно долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_26 (асистента вчителя 1-Д класу), ОСОБА_23 (психолога), ОСОБА_27 (вчителя фізкультури), заяв від батьків інших учнів ( ОСОБА_28 від 15 вересня 2024 року, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 від 18 вересня 2024 року, ОСОБА_31 та ОСОБА_32 від 20 вересня 2024 року, ОСОБА_33 від 25 вересня 2024 року, колективна заява батьків від 08 жовтня 2024 року, ОСОБА_34 від 06 листопада 2024 року, ОСОБА_30 та ОСОБА_31 від 13 листопада 2024 року, ОСОБА_35 та ОСОБА_33 від 14 листопада 2024 року, ОСОБА_36 від 15 листопада 2024 року та ОСОБА_37 від 18 листопада 2024 року) ОСОБА_3 систематично вчиняє подібні дії до інших дітей в класі, про що також ініційовано питання щодо надання оцінки даним діям як випадкам булінгу (відповідні накази директора ліцею долучені до матеріалів справи).

Під час розгляду цієї справи суд виходить із того, що булінг (цькування) тривожна тенденція, особливо для сучасного дитячого і молодіжного середовища. Вирішальна роль у протидії насильству і булінгу належить педагогам. Проте впоратися з цією проблемою вони можуть тільки завдяки системному підходу та підтримки керівництва школи, батьків, представників місцевих органів влади та громадських організацій, а також із залученням та участі дітей та молоді.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною першою статті 16 Конвенції про права дитини передбачено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Згідно положень статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини у вчинені адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33, 184, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно із статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк