Справа№ 953/136/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2025 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Лихачової М. Б., розглянувши у залі суду, матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, військовослужбовець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2024 о 23 годині 55 хвилин у м. Харків по вул. Сумській, 86, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 23.12.2024 №3589 водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а ПДР України.

Адвокатом Лихачовою М.Б. подане клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що працівником поліції були виявлені не всі ознаки стану алкогольного сп`яніння, передбачені інструкцією. Відеозаписи, які долучені до матеріалів справи не є безперервними, а тому не можуть вважатися належним доказом. Вимога поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконною, оскільки здійснена без залучення представника Військової служби правопорядку, а тому додані до протоколу докази слід визнати недопустимими, як такі, що отриманні з порушенням встановленого законом порядку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення SMS повідомлення, яке відповідно до довідки доставлено останньому 24.01.2025.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою, проте даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.

Окрім того, в судовому засіданні присутня адвокат Лихачова М.Б., яка реалізує право ОСОБА_1 на правову допомогу відповідно до ст. 268 КУпАП. Зважаючи на необхідність дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №203563 від 23.12.2024, в якому зокрема безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду від 23.12.2024 №3589, згідно із яким водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; рапортом посадової особи, відомості викладенні в ньому узгоджуються з іншими доказами по справі; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських,

Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями статті 266КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (зі змінами) (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння.

Відповідно до положень пунктів 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд зважає на те, що згідно із п.2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції.

Вирішення їх наявності чи відсутності відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність однієї або декількох ознак такого сп`яніння.

Згідно із п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 розділу І Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проведений лікарем КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» 23.12.2024 о 00 годині 20 хвилин, тобто через 25 хвилин після зупинки. Відтак, суд дійшов висновку, що огляд проведений у встановлений двогодинний строк (п.9 розділу ІІ Інструкції).

З висновку щодо результатів медичного огляду від 23.12.2024 №3589 вбачається, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом.

Так, з досліджених відеозаписів вбачається:

Водій, перебуваючи за кермом транспортного засобу, на запитання поліцейського «куди їдеш», відповідає, що у справах, перебуває у відпустці (01 хв. 05 с. відеозапису «export-cmvpj.mp4»). Крім того, водій не заперечує факт керування автомобілем, відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом;

Поліцейським повідомлено, що у водія виявлено ознаку стану алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота (02 хв. 17 с. відеозапису «export-cmvpj.mp4»);

Водію роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (09 хв. 53 с. відеозапису «export-cmvpj.mp4»);

Водій погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (11 хв. 04 с. відеозапису «export-cmvpj.mp4»);

Медичним працівником повідомлено водія, що за результатом огляду із застосуванням газоаналізатора проба склала 0,5 проміле (33 хв. 02 с. відеозапису «export-6g69e.mp4»), що узгоджується із висновками викладеними у висновку щодо результатів медичного огляду від 23.12.2024 №3589 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Суд зауважує, що водій неодноразово зазначає про факт вживання ним алкогольних напоїв: «я випив бокал пива, пускай два» (09 хв. 13 с. відеозапису «export-cmvpj.mp4»), вживав останній раз алкоголь три години назад (29 хв. 02 с. відеозапису «export-6g69e.mp4»). Окрім того, ОСОБА_1 фактично погоджується з правомірністю дій поліцейських: «якщо згідно законодавства, то ви праві» (51 хв. 15 с. відеозапису «export-6g69e.mp4»).

Отже, суд дійшов висновку, що достовірно встановлено перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

З досліджених відеозаписів вбачається, що водій не був поінформований про конкретну причину зупинення поліцейським транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Водночас, вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 здійснена під час комендантської години, тобто у зв`язку прийняттям уповноваженим органом державної влади рішення про заборону руху транспортних засобів під час комендантської години.

Твердження захисника Лихачової М.Б. про недопустимість наданих відеозаписів, в якості доказів, оскільки вони не містять цілісної картини події та обстановки, судом відхиляються, оскільки зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також суд бере до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування судом доводів захисника щодо незаконності дій працівників поліції.

Суд критично ставиться до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку з чим огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був відбуватися за правилами ст.266-1 КУпАП з залученням представників Військової служби правопорядку, з наступних підстав.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивною стороною правопорушення, є керування транспортними засобами в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Суб`єктом правопорушення є водії транспортних засобів.

Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння закріплений законодавцем саме в ст. 266 КУпАП, чим і користувались працівники поліції у цій справі.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що працівники поліції обґрунтовано керувались вимогами ст. 266 КУпАП під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення саме за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими та розцінюються як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Отже, дослідженими судом доказами підтверджено дотримання правової процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння і конкретних обставин, які могли б свідчити про зворотне і викликали обґрунтовані сумніви матеріали справи не містять.

Положеннями п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а тому на нього слід накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.

З довідки поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 , згідно із обліковими даними ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_2 .

Згідно ст.34, ст.35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зауважує, що відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Водночас, у цій справі ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності будь-яких доказів, що вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення було здійснено при виконанні службових обов`язків або у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань, або виконував обов`язки військової служби. Окрім того, ОСОБА_1 неодноразово повідомив поліцейських, що перебуває у відпустці (01 хв. 09 с. та 01 хв. 35 с. відеозапису «export-4miw7.mp4» )

Відтак, суд дійшов висновку, що з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, РНОКПП невідомо, на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя: Кіндер В. А.