Справа № 489/200/25
Провадження № 3/489/460/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

07 лютого 2025 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №208307 від 30.12.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що 29.12.2024 о 22.46 год. в м. Миколаєві по вул. Херсонське шосе, 102-Д, він, керуючи транспортним засобом «MAZDA 6», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення пункту 12.3 ПДР України, був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не вжив заходів для зменшення швидкості для зупинки авто або для безпечного об`їзду перешкоди та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: бетонний блок штучної споруди - блокпост. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини викладеної у протоколі дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши про те, що внаслідок ДТП був пошкоджений лише йому належний автомобіль та жодна особня до нього будь-яких претензій з приводу пошкодження вказаного транспортного засобу не має.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; довідку УПП в Миколаївській області, схему місця ДТП від 29.12.2024; пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; повідомлення слідчого від 29.12.2024), суддя дійшов таких висновків.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Також згідно з ч. 1 ст. 269 КУпАП, потерпілим визнається особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998). Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень статті 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення, серед іншого, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Натомість, з протоколу про адміністративне правопорушення, письмових матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 слідує, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження отримав лише керований ним транспортний засіб.

Таким чином, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди була спричинена матеріальна шкода виключно майну особи, яка керувала транспортним засобом (поєднавши, таким чином, в одній особі потерпілого та особу, яка завдала шкоду), та в даному випадку не було посягання і не спричинена шкода охоронюваним законом інтересам, визначеним в ст. 9 КУпАП, тому в діях ОСОБА_1 , в контексті вказаної статті, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки особа сама собі завдала шкоду, не спричинивши, при цьому, шкоди охоронюваним правовідносинам.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол та додані матеріали не дають змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, та до нього не додано доказів вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,284,285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко