П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла із НОМЕР_1 прикордонний загін ЗхРУ ДПСУ, за протоколом про адміністративне правопорушення, що складений інспектором прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) молодшим сержантом ОСОБА_1 , відносно громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №1454820 від 15.12.2024, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: о 08 год. 20 хв. 15 грудня 2024 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 метрів до державного кордону України, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року.

В судове засідання ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, інформація щодо розгляду справи розміщені на веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//, згідно протоколу про адміністративне правопорушення йому відомо що розгляд справи буде відбуватися в Ужгородському міськрайонному суді. Судова повістка у формі sms повідомлення доставлена на його мобільний номер телефону у додатку Viber. Окрім того, згідно його заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи, що особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився, сповіщався про час і місце розгляду справи належним чином, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

У зв`язку із наведеним вважаю за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_2 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Матеріали справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення містять: протокол затримання ОСОБА_4 , протокол огляду особистого огляду речей та вилучення речей і документів, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданих на ім`я ОСОБА_5 , рапорт інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) молодшого сержанта ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_4 ,схема щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (типБ) НОМЕР_1 прикордонного загону 15.12.2024 р.

Зі змісту якого вбачається, що о 08 год. 20 хв. 15.12.2024 під час виконання завдань з охорони державного кордону виявив дві особи чоловічої статті, які прямували в бік державного кордону. В результаті проведених заходів правопорушників було затримано в межах контрольованого прикордонного району, на відстані 5000 метрів до державного кордону України. Даних осіб ідентифіковано як громадян України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 які мали на меті здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон України, в пішому порядку. Своїми діями громадяни порушили вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинили правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 2 статті 204-1 КУпАП.

При цьому у рапорті зазначено, що як встановлено в ході з?ясування обставин правопорушення: у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України та побоюючись отримати повістку від співробітників ТЦК і бути призваним на військову службу по мобілізації, громадянин вирішив виїхати на територію Європейського Союзу. Усвідомлюючи те, що під час дії правового режиму воєнного стану виїхати у встановленому законодавством порядку не може, оскільки немає підстав, вирішив перетнути державний кордон незаконно. З метою реалізації своїх намірів почав аналізувати інформацію в мережі інтернет та різних телеграм каналах щодо можливості незаконно перетнути державний кордон України та підібрав відповідний маршрут руху. Під час реалізації свого наміру був виявлений та затриманий прикордонним нарядом. Після проведення фільтраційно-перевірочних заходів прикордонним оперативно-розшуковим відділом було встановлено, що даний громадянин мав намір незаконно перетнути державний кордон України.

Однак до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів на підтвердження наведеному у рапорті. Відсутні відомості щодо інформації наявної у телефоні ОСОБА_4 .

При цьому як вбачається зі змісту письмових пояснень останнього наміру на перетин ДКУ у нього не було. в м. Ужгород прибув з туристичною метою на один день, 16.12.2024 мав повертатися додому. Зазначає, що прикордонники зайшли у купе коди поїзд прибув в м. Ужгород та доставили його до прикордонної служби де з`ясовували чому він хоче перетнути кордон.

Поряд з цим, конкретного місця виявлення та затримання ОСОБА_4 , а саме адреси, координаті, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні рапорт не містять. Такі відомості відсутні і на схемі виникнення обстановки 15.12.2024.

Варто вказати на те, що з наявних у матеріалах справи відомостей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 08 год. 20 хв. 15 грудня 2024 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 метрів до державного кордону України, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,за що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року.

При цьому, як зазначено вище, доказів того, що він намагався саме незаконно перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб, матеріли справи не містять. Відомості щодо того, яким чином та на підставі яких фактичних доказів, посадова особа якою складено протокол про адміністративне правопорушення, дійшла висновку про такі наміри ОСОБА_7 , у протоколі та доданих до нього матеріалів відсутні. При цьому суд зауважує, що у останнього було виявлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що дає підстави для логічного висновку, про його можливість законного перетину ДКУ.

Під час судового розгляду справи, не встановлено на підставі належних та допустимих доказів протиправної поведінки ОСОБА_4 щодо спроб незаконного поза пунктом пропуску у складі групи осіб перетину ДКУ. Оскільки з протоколу не вбачається того, які безпосередні дії він вчинив з метою здійснення спроби перетину Державного кордону, оскільки лише сам факт перебування на відстані 5000 метрів від лінії Державного кордону України, при цьому в купе вагону на вокзалі в м.Ужгород, не може свідчити про такий намір.

Окрім того, слід зазначити, що згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 , вчинив правопорушення у складі групи осіб та його дії кваліфіковано за ч.2 ст.204-1 КУпАП. Зі змісту наявного в матеріалах справи рапорту інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) молодшого сержанта ОСОБА_1 , о 08 год. 20 хв. 15.12.2024 під час виконання завдань з охорони державного кордону виявивлено та затримано правопорушників ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відстані 5000 метрів до державного кордону України, які мали на меті здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон України, в пішому порядку.

При цьому, згідно наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2025 по справі за №308/1201/25 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного вище, вказані обставини не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про спробу перетинання кордону групою осіб без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, є припущенням, а відповідно сумнівом, який тлумачиться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що тільки перебування особи на певній відстані біля держаного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон.

При цьому, протокол не містить зазначення конкретних дій ОСОБА_7 , які розцінені як спроба перетинання державного кордону. Не містить протокол і зазначення конкретного місця затримання ОСОБА_7 ..

Слід зазначити, що затримання особи за 5 км. від державного кордону не вказує на дії спрямовані на спробу особи незаконно перетнути державний кордон.

Таким чином, обвинувачення викладене в протоколі про адміністративне правопорушення не містить об`єктивної сторони правопорушення.

Такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, а також бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст.252КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст.7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні передбаченого адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, ч.2 ст. 204-1, ст.ст. 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош