Справа № 456/2846/24
Провадження № 3/456/6/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

04 лютого 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.05.2024 о 23 год. 34 хв. в м. Стрию Львівської області по вул. Львівська, 33 керував автомобілем «VOLVO V90», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився (подія зафіксована на нагрудну бодікамеру поліцейського), чим порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину заперечив, зазначивши, що транспортним засобом не керував. На момент здійснення зупинки за кермом перебував його товариш ОСОБА_2 . Він перебував у транспортному засобі як пасажир з подругою, проте вказаних обставин працівниками поліції не враховано. На підтвердження наведених ним обставин, пасажирку, яка також перебувала з ним в автомобілі, не допитано. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ним оскаржена. Крім цього, ОСОБА_1 подано письмові заперечення аналогічного обґрунтування та змісту.

Захисник Гошовська Я.А. в судовому засіданні зазначила, що відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом ОСОБА_1 не керував. Просила закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам події, а в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 повідомив суду, що ОСОБА_1 є його товаришем, з яким він займається в спортзалі. 18.05.2024 близько 23 год. ОСОБА_1 зателефонував йому та попросив забрати його з ресторану «Барбарис», на що він погодився. Зупинився на зупинці та відійшов до друга. Згодом знову зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що під`їхала поліція. Він повернувся та завіз дівчину додому. Коли припаркували автомобіль на зупинці, саме він перебував за кермом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 18.05.2024 о 23 год. 34 хв. в м. Стрию Львівської області по вул. Львівська, 33 керував автомобілем «VOLVO V90», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився (подія зафіксована на нагрудну бодікамеру поліцейського), чим порушив п. 2.5 ПДР.

Незважаючи на невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вище викладених обставин, вина ОСОБА_1 повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 749569 від 19.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 18.05.2024 о 23 год. 34 хв. в м. Стрию Львівської області по вул. Львівська, 33 керував автомобілем «VOLVO V90», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився (подія зафіксована на нагрудну бодікамеру поліцейського), чим порушив п. 2.5 ПДР /а.с. 2/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого встановлено, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки ОСОБА_1 від проходження такого відмовився /а.с. 6/;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого встановлено, що ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Стрийській ЦРЛ (КНП «ТМО «СМОЛ») /а.с. 5/;

- рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП у Львівській області Поліщука Б.М. від 19.05.2024, в якому викладені обставини події 18.05.2024 за участі ОСОБА_1 /а.с. 7/;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2181614 від 19.05.2024 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення ним п. 1.5.9е ПДР, а саме: здійснення зупинки транспортного засобу на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів /а.с. 8/;

- відеозаписом, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі /а.с. 4/.

Вищевикладені докази є належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР (відмова пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин як за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі), а не п. 2.9а ПДР (керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Основне обґрунтування заперечення сторони захисту зводиться до доводів про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, на підтвердження чого надано пояснення свідка.

Проте суд вважає дані заперечення неспроможними з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що окрім протоколу серії ААД № 749569 від 19.05.2024, щодо ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2181614 від 19.05.2024 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення ним п. 1.5.9е ПДР, а саме: здійснення 18.05.2024 о 23:34 в м. Стрию на вул. Львівська, 33 зупинки транспортного засобу на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Вказана постанова ОСОБА_1 була оскаржена.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено /а.с. 33-34, 53-54/.

Зокрема, вказаними судовими рішеннями встановлено, що саме ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLVO V90», н.з. НОМЕР_1 , 18.05.2024 о 23:34 в м. Стрию на вул. Львівська, 33 здійснив зупинку транспортного засобу на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів. ОСОБА_1 сідає за кермо автомобіля, вмикає габарити, під час розмови з поліцейським не заперечує, що керував транспортним засобом та здійснив зупинку із порушенням, щоб придбати в магазині вино, а в подальшому, після виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Так як обставини події встановлені і викладені у рішенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024, то такі не доказуються та враховуються судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вказане рішення суду, однак лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт керування 18.05.2024 о 23 год. 34 хв. в м. Стрию Львівської області по вул. Львівська, 33 автомобілем «VOLVO V90», д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 встановлений та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відтак суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим останній просить закрити провадження відносно нього з цих підстав, оскільки такі спростовуються матеріалами справи та розцінюються як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom»)[GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR від 29.06.2007 постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, в справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 18.05.2024 о 23 год. 34 хв. в м. Стрию Львівської області по вул. Львівська, 33 автомобілем «VOLVO V90», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, а також характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який ігноруючи вимоги законодавства та наражаючи себе та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, сів за кермо транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння та вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення ПДР, внаслідок чого могли настати тяжкі наслідки, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, а також обставини, які обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На переконання суду, такий вид адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими водіями.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. Підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судом не встановлено.

Керуючись ст. 23, 33, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула