справа № 492/636/24
провадження № 3/492/2/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Гусєвої Н.Д., за участю секретаря судового засідання Рябчук О.А., захисника-адвоката Іовчева Д.Ф., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павлівка Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, працюючого електрослюсарем НЕК «Укренерго», маючого посвідчення водія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не вчиняв однорідного правопорушення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

27 квітня 2024 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 на польовій дорозі біля села Павлівка Болградського району Одеської області, керував мотоциклом марки «ALIAFAN LF150-2E», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 27 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що суть правопорушення йому зрозуміла, однак вину свою не визнав, пояснивши, що він 22 квітня 2024 року, керуючи мотоциклом марки «ALIAFAN LF150-2E», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по польовій дорозі біля села Павлівка Болградського району Одеської області, у дзеркалі заднього виду побачив, що його наздоганяє автомобіль патрульної поліції. Після зупинки транспортного засобу співробітниками органу поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився. За результатами тесту він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак співробітниками органу поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. У лікарні огляд проводився у його присутності за допомогою сечі та йому повідомили, що виявлено амфетамін.

Захисник-адвокат Іовчев Д.Ф. у судовому засіданні просив відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, пославшись на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент його зупинки, зупинка транспортного засобу співробітниками органу поліції була незаконною. Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення порушено порядок його складення, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, не був відсторонений від керування, відеофіксація не була безперервною з початку зупинки транспортного засобу до закінчення складення протоколу. Також, у матеріалах справи відсутні докази: керування ОСОБА_1 транспортного засобу; ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ; не складено направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до лікарні; обстеження проводилося не лабораторно, а через апарат; огляд проводив не лікар ОСОБА_2 , а якась жінка, а ОСОБА_2 тільки підписав папірець. Крім того, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення було оголошено повітряну тривогу та співробітниками органу поліції не було супроводжено ОСОБА_1 до найближчого бомбосховища.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , заперечення захисника-адвоката Іовчева Д.Ф. проти протоколу про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, його вина у керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 322025 від 27 квітня 2024 року, згідно з яким 27 квітня 2024 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 в селі Павлівка Болградського району Одеської області, керував мотоциклом марки «ALIAFAN LF150-2E», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі та підтверджується висновком медичного закладу № 8 від 27 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння;

- висновком, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 27 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було оглянуто лікарем ОСОБА_2 , та встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння;

- відеозаписами, доданими до протоколу, з яких вбачається, що поліцейськими було зупинено мотоцикл марки «ALIAFAN LF150-2E», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки ОСОБА_1 було оголошено постанову про адміністративне правопорушення за статтею 121 КУпАП, вчинення якого слугувало підставою для зупинки транспортного засобу. У медичному закладі було проведено огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого тест був позитивним та поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП України, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, протягом року до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, не притягувався.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до статті 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у пунктах 24, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, судовий розгляд справи повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису,а також іншими документами.

Згідно з частиною 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння підлягають оглядові на стан наркотичного сп`яніння.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водію керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння.

Отже, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП полягає зокрема у керуванні транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) визначено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та є обов`язковою до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Судом встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим пунктом 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України».

У суду не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 .

На відеозаписах зафіксовано, що патрульними поліцейськими було зупинено мотоцикл марки «ALIAFAN LF150-2E», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки ОСОБА_1 було оголошено постанову про адміністративне правопорушення за статтею 121 КУпАП, вчинення якого слугувало підставою для зупинки транспортного засобу, яку було отримано ОСОБА_1 . У медичному закладі було проведено огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого тест виявився позитивним, тому співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП України, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився, надавши письмові пояснення.

Досліджені відеозаписи дають можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться у протоколі, а тому суд приймає їх як належний та допустимий доказ у справі, оскільки вони підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Сукупність наявних у справі доказів беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні ним вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Аналізуючи наведені вище норми права, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, вияснивши причини та умови, що сприяли вчиненню вказаного адміністративного правопорушення, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративне правопорушення було вчинене саме ОСОБА_1 ,. так як його дії розкривають склад об`єктивної сторони частини 1 статті 130 КУпАП у порушенні Правил дорожнього руху, а саме у керуванні ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, оскільки його провина повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджена доказами, дослідженими судом, тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, і його дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 свої вини суд розцінює як обраний ним спосіб самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки у судовому засіданні судом встановлені місце і факти, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, які відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Доводи захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент його зупинки не підтверджуються доказами, а навпаки повністю спростовуються поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 та відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення за статтею 121 КУпАП, яку він не оскаржив.

Твердження захисника про недопустимість відеозапису як доказу, з посиланням на його неповноту та порушення безперервності відеофіксації події, суд не бере до уваги, оскільки такі твердження жодним чином не впливають на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки на вказаних відеозаписах зафіксовано обставини справи, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення. Зміст подій, зафіксованих на відеозаписах, не зважаючи, що ці записи дійсно мають певні переривання, не позбавило можливості встановити фактичну картину події правопорушення, обставини повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів, стороною захисту в судовому засіданні не наведено та доказів суду не надано.

Також, посилання захисника на те, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення порушено порядок його складення, оскільки: ОСОБА_1 не було роз`яснено його права; він не був відсторонений від керування; відсутні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ; не складено направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до лікарні; обстеження проводилося не лабораторно, а через апарат; огляд проводив не лікар ОСОБА_2 , а якась жінка, а ОСОБА_2 тільки підписав папірець та під час складення протоколу про адміністративне правопорушення було оголошено повітряну тривогу та співробітниками органу поліції не було супроводжено ОСОБА_1 до найближчого бомбосховища суд вважає необґрунтованими, оскільки за доведеності складу правопорушення іншими доказами, недотримання поліцейським правил складення вказаного протоколу не призвело до неможливості встановлення у судовому засіданні обставин правопорушення, оскільки вони встановлені іншими доказами у справі.

Суд зазначає, що недопустимими повинні бути визнані докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Судом не встановлено та суду не надано захисником доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) під час складення вказаного протоколу, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Судом встановлено, що відсутні, згідно з вимогами статті 17 КУпАП, обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не був в стані неосудності.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до статей 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення судом встановлено не було.

До обставин, які відповідно до статті 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Також, суд, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення як ним так і іншими особами нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням судом постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 34, 35, 40-1, 130, 221, 277, 283-285, 303, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 ,що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії наявної постанови, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна де у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 буде стягнуто подвійний розмір штрафу, визначений у даній постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови оголошено о 08 год. 30 хв. 24 січня 2025 року у залі судових засідань № 1 Арцизького районного суду Одеської області.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.