ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/36/25 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч. 1 ст. 483 МКУ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шевчука В.В.

представника Тернопільської митниці Лось О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі апеляційну скаргу представника Тернопільської митниці Державної митної служби України Лось О.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою закрито відносно ОСОБА_1 провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України у зв`язку із відсутністю у складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови, у протоколі про порушення митних правил № 0045/40300/24 від 26.07.2024 зазначено, що 29.12.2023 о 12 год. 48 хв. через пункт пропуску «Угринів Долгобичув» Львівської митниці ОСОБА_1 на транспортному засобі АС 4085 НВ/АС 5486 XР ввіз товар, а саме: «автомобіль легковий, такий, що використовувався, марки «КІА», моделі «Niro Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », календарний рік випуску: 2017 року».

В якості підстави до переміщення вказаного товару разом із митною декларацією типу ЕЕ № 23UA21U0 ОСОБА_1 подав до митного органу такі документи: договір купівлі-продажу (інвойс) № 36520196 від 27.07.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.07.2023; довіреність від 22.12.2023, зареєстровану в реєстрі за № 2366.

Відповідно до указаної довіреності ОСОБА_2 (власник товару) уповноважує ОСОБА_1 (перевізника товару) бути її представником в усіх установах, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів. Довіреність видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем.

Вартість товару згідно з договором купівлі-продажу (інвойс) № 36520196 від 27.07.2023 складає 3903 доларів США (на день переміщення товару згідно з курсом НБУ складає 148245,30 грн).

30.12.2023 товар доставлений ОСОБА_1 до митниці призначення (Тернопільська митниця), що знаходиться за адресою: вул. Д.Лук`яновича, буд. 8, м. Тернопіль. 02.01.2024 відділом митного оформлення № 3 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці оформлений у вільний обіг товар за митною декларацією типу ДЕ № 24UA30U6 «автомобіль легковий, такий що використовувався, марки «КІА», моделі «Niro Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », календарний рік випуску: 2017 року».

Під час здійснення перевірки документів, а саме довіреності від 22.12.2023, зареєстрованої в реєстрі за № 2366, встановлено, що в Єдиному реєстрі нотаріусів приватний нотаріус Петренко Петро Іванович, який засвідчував печаткою та підписував вказану довіреність, відсутній.

З метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості поданих до митного контролю документів, а саме довіреності від 23.12.2023, зареєстрованої в реєстрі за № 2366, як підстави для пропуску товару на митну територію України, яка була видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем, 15.04.2024 Тернопільською митницею до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлений лист № 7.25-2/20-1/5.13/2451 з проханням підтвердити або спростувати факт видачі даної довіреності.

Листом № 26964/08.2-24 від 293.04.2024 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило, що ОСОБА_3 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність у м. Одеса та Одеській області та серед працівників державних нотаріальних контор ОСОБА_3 також відсутній.

За даним фактом отримані пояснення від ОСОБА_2 , у яких остання зазначила, що ОСОБА_1 їй невідомий. При підписанні довіреності від 22.12.2023, що зареєстрована в реєстрі за № 2366, ОСОБА_2 не була присутня та не уповноважувала ОСОБА_1 бути її представником в усіх установах, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів, а саме довіреності від 22.12.2023, зареєстрованої в реєстрі за № 2366.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою митного органу кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати вищезазначену постанову суду та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у межах санкції статті.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а матеріалам справи дано невірну оцінку.

Свої вимоги мотивує тим, що висновок суду першої інстанції про те, що в судовому засіданні не встановлено, а із матеріалів справи не вбачається даних про те, що ОСОБА_1 вчинив будь-яку із дій, передбачених ч.1 ст.483 МК України чи сприяв їх вчиненню є помилковим, так як одним із способів вчинення порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, є подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Зазначає, що довіреність, яка посвідчена особою, яка не є приватним нотаріусом та відповідно немає на це повноважень, апріорі не може бути дійсним та достовірним документом, що вказує на наявність в діях ОСОБА_1 умислу на подання митному органу підробленої довіреності.

Заслухавши пояснення представника Тернопільської митниці, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити, пояснення захисника Рябчука В.Ф., що заперечив проти апеляції та просить постанову суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати поряд із іншими обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи також чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, дослідженню та оцінці підлягають усі докази, які є у справі та містять дані про причетність конкретної особи до вчиненого правопорушення та наявність вини у її діяннях.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При розгляді справи про порушення митних правил суд, відповідно до вимог ст.489 МК України, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги, при постановленні оскаржуваного рішення, були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

У протоколі про порушення митних правил № 0045/40300/24 від 26.07.2024 зазначено, що 29.12.2023 року ОСОБА_1 , вчинив дії спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а саме з поданням митному органу, як підстави для переміщення товару підробленого документа - довіреності від 22.12.2023, зареєстровану в реєстрі за № 2366.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема: шляхом поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів які містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

За відсутності зазначених умов, в діях особи не утворюється склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Судом встановлено, що 29.12.2023 о 12 год. 48 хв. через пункт пропуску «Угринів Долгобичув» Львівської митниці ОСОБА_1 на транспортному засобі АС 4085 НВ/АС 5486 XР ввіз товар, а саме: «автомобіль легковий, такий, що використовувався, марки «КІА», моделі «Niro Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », календарний рік випуску: 2017 року».

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з поданої електронної декларації типу ЕЕ № 23UA21U0 декларантом є ФОП ОСОБА_4 ..

Той факт, що ОСОБА_1 , надаючи необхідні для митного оформлення ввезеного ним автомобіля на територію України документи, діяв в якості перевізника, Тернопільська митниця не заперечує .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 автомобіль ввозив для ОСОБА_2 , і як встановлено, остання на даний час є його зареєстрованим власником.

Отже, ОСОБА_1 за своїм статусом є лише перевізником транспортного засобу, що підтверджується й витягами АСМО Інспектор, в яких ОСОБА_1 вказаний саме як перевізник вантажу і водій автомобіля (а.с.4, 7) і до нього мають бути застосовані положення ч.2 ст.460 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 460 МК України, перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості, виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Інші дії, відповідальність за які передбачені диспозицією ч.1 ст.483 МК з урахуванням положень ч.2 ст.460 МК України, аніж ті, які викладені у протоколі, ОСОБА_1 - як перевізнику, у вину не ставляться.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, яке йому інкримінується за ч.1 ст.483 МК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом не враховано пояснення ОСОБА_2 , яка на даний час є власницею ввезеного для неї автомобіля, з приводу того, що довіреності вона на ім`я ОСОБА_1 не давала і його не знає, а також інші доводи, котрі стосуються питання підробки довіреності, то такі належить перевіряти в іншому порядку, а за умови того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного правопорушення, як це зазначалося вище, то такі не впливають на правильність висновків місцевого суду.

При цьому, в матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду, якими би було встановлено факт використання завідомо підробленого офіційного документа.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що розгляд судом справ про порушення митних правил здійснюється виключно щодо особи, відносно якої складено протокол та лише в межах інкримінованого їй правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів у справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

В даному випадку доводи апеляційної скарги не впливають на правильність встановлених судом обставин, а отже апеляційний суд не вбачає підстав для скасування по суті правильного судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 460, 467, 486, 527 МК України, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Тернопільської митниці Державної митної служби України Лось О.Р. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя