КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1148/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 02.11.2023 року о 23 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Басейна, 2, керувала автомобілем Опель, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру № 470878 працівника поліції.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року та закрити провадження у справі.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, мотивуючи клопотання тим, що копію постанови нею було отримано лише 26.12.2024, що підтверджується випискою по трекінгу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що в порушення ст. 266 КУпАП їй не вручалося направлення на огляд, в направленні та в протоколі зазначені різні дати та час, а також їх складали різні працівники поліції, що, на думку апелянта, прямо вказує на порушення працівниками поліції норм закону. Також апелянт вказує, що складання протоколу проводилося за її відсутністю, її не ознайомлювали з будь-якими доказами, які б свідчили про вчинення нею правопорушення.

Також апелянт зауважує, що протокол складено о 23 год. 43 хв., тобто перед комендантською годиною, що унеможливило проходження огляду у лікаря-нарколога в належному медичному закладі. Апелянт зазначає, що від проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» відмовилась, оскільки працівники поліції були упередженими щодо неї, а також вже була комендантська година.

Окрім того, апелянт вказує, що в постанові зазначено, що суд заслухав пояснення захисника ОСОБА_1 , однак в неї захисника не було та пояснення щодо неї ніхто не надавав.

Також апелянт зазначає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто вказана у протоколі суть адміністративного правопорушення, за якою її притягають до адміністративної відповідальності, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у протоколі вказано, що вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім іншого, апелянт вказує, що підстав для зупинки її транспортного засобу поліцейськими не зазначено, а відтак зупинка її транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідали вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Мальованої Т.В., яка підтримала апеляційну скаргу, та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів провадження, копію постанови ОСОБА_1 було направлено 12.12.2024 та отримано нею 26.12.2024, що підтверджується випискою по трекінгу. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2025 слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , порушення нею зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №530497, згідно якого ОСОБА_1 02.11.2023 року о 23 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Басейна, 2, керувала автомобілем Опель, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру № 470878 працівника поліції.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що після того як ОСОБА_1 зупинила патрульна поліція, поліцейський повідомив їй, що у неї наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. У зв`язку з цим їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, який ОСОБА_1 категорично відмовилась проходити. При цьому, вказала, що вранці вона випила келих шампанського, і тому впевнена, що тест покаже результат Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , з яким її ознайомили, втім копію протоколу остання відмовилась отримувати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що складання протоколу проводилося за її відсутністю є неспроможними, оскільки поліцейський повідомив останній, що на неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Після складання протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу, копію протоколу остання відмовилась отримувати. При цьому, норми КУпАП не передбачають складання протоколу безпосередньо в присутності особи, щодо якої складається протокол.

Також є безпідставними доводи апелянта, про те, що їй не вручалося направлення на огляд, оскільки перш за все, вручення водію, складеного працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, нормами чинного законодавства не передбачено. До того ж, вказана обставина жодним чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вцілому відмовилась від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Твердження апелянта про те, що в направленні та в протоколі зазначені різні дати та час спростовуються матеріалами справи, оскільки в направленні зазначена дата 02 листопада 2023 року 23 год. 43 хв., протокол про адміністративне правопорушення складено 02 листопада 2023 року о 23 год. 46 хв. за те, що ОСОБА_1 02 листопада 2023 року о 23 год. 43 хв. відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, безпідставними є доводи апелянта з того приводу, що працівники поліції до неї були упередженими, адже це спростовується наявним у справі відеодоказом. А той факт, що працівники поліції лише о 23 год. 43 хв., тобто незадовго до комендантської години запропонували ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і проїхати разом з ними до медичного закладу не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністратвиного правопопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже, законодавством не визначено поважність причин відмови водія від проходження огляду на стан спяніння. Більш того, працівники поліції декілька раз роз'яснювали ОСОБА_1 порядок проходження огляду, в тому числі доставку ними ОСОБА_1 до медичного закладу, на що вона вказала, що сама за освітою є юристом, і добре знає всі норми закону та не потребує роз'яснень, а проходити огляд відмовляється за будь - яких обставин.

Також не можуть бути взяті до уваги суду доводи апеляційної скарги про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто вказана у протоколі суть адміністративного правопорушення, за якою її притягають до адміністративної відповідальності, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у протоколі вказано, що вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 ПДР України, а саме за відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не зазначення поліцейськими підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , то згідно відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив останній, що вона їхала займаючи дві смуги, а відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги.

Зазначення в судовому рішенні того «що суд заслухав пояснення захисника ОСОБА_1 » ніяким чином не впливає законність цього рішення та не спростовує висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 .

Інших доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено та в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал