Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., з участю адвоката Понікарчик І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що його необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки він не мав наміру перетинати державний кордон України, адже перебував в населеному пункті Омит на риболовлі. Стверджує, що наявна у справі заява про визнання вини та здійснення розгляду справи за його відсутності була підписана ним під моральним впливом прикордонників.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №561/1640/24 Суддя в суді І інстанції Зейкан Н.М.

Провадження № 33/4815/135/25 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С. учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2024 року о 13:00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи на північно-східній околиці н.п. Омит, на відстані 800 м до лінії державного кордону, мав намір незаконно перетнути державний кордон України, поза встановленим пунктом пропуску групою осіб, тобто, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України з республікою білорусь без проходження прикордонно-митного контролю.

Такими діями ОСОБА_1 порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Матеріли справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №042807 від 26.10.2024 року, який підписаний ОСОБА_1 , його письмові пояснення від 26.10.2024 року, заява від 26.10.2024 року, якою останній визнав вину і просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, свідчать, що 26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , в групі осіб, мав намір незаконно перетнути державний кордон України, поза встановленим пунктом пропуску, тобто, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України з республікою білорусь без проходження прикордонно-митного контролю, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників прикордонної служби стосовно ОСОБА_1 та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

У встановленому порядку дії прикордонників не оскаржувалися.

Таким чином, факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Переконливих доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 204-1, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.