Справа № 154/3122/24 Провадження №33/802/130/25 Головуючий у 1 інстанції:Лутай А. М.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Галащука Сергія Юрійовича на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09 серпня 2024 року о 08:55 год. в м.Володимир на вул.Соборній керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Галащук С.Ю. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через порушення норм законодавства. Зазначає про те, що ОСОБА_1 09.05.2024 біля 00:30 год. рухався на своєму автомобілі по вул.Сагайдачного в м.Володимир, де був зупинений працівником поліції, який зробив першому зауваження щодо руху транспортного засобу в комендантську годину. У зв`язку з цим, транспортний засіб було доставлено до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 не можна порушувати комендантську годину та наказав прибути до відділку поліції вранці для вирішення питання щодо порушення комендантської години. При цьому, працівник поліції залишив у себе ключі запалювання від транспортного засобу. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 09.05.2024 о 8:30 год. прибув у відділок поліції, де йому працівником поліції було винесено усне попередження щодо порушення комендантської години, а також повернуто ключі запалювання від автомобіля. При цьому, працівник поліції висунув ОСОБА_1 вимогу про переміщення автомобіля на стоянку поблизу відділку поліції, хоча останній повідомляв першого про вживання лікарських препаратів та про погане самопочуття. Коли ОСОБА_1 від`їхав від відділку поліції, то його зупинив інший працівник поліції без будь-яких причин, оскільки він ПДР не порушував. Тому захисник вважає, що в діях працівників поліції наявні провокативні дії на спонукання до вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Також зазначає, що оскільки зупинка водія працівником поліції була незаконною, то усі подальші його дії і, зокрема, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також є протиправними, які водій не повинен був виконувати. Під час спілкування працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі. ОСОБА_1 в свою чергу такий огляд пройшов в медичному закладі, де лікарем було встановлено перевищення норми алкоголю в організмі. Однак, місцевий суд на такі обставини належної уваги не звернув та відповідно прийняв рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке апелянт вважає незаконним. Також не звернув увагу суд на те, що ОСОБА_2 пояснював про вживання ним лікарських препаратів, які містять етиловий спирт, у зв`язку з тим, що він хворіє серцево-судинними захворюваннями. Захисник переконаний, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад такого правопорушення.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 23.12.2024. В обґрунтування такого клопотання посилається на те, що вперше апеляційна скарга була подана до суду 30.12.2024, тобто у строк, передбачений ст.294 КУпАП, однак, була повернута судом через недоліки у документах, які посвідчували повноваження адвоката на участь у розгляді справи. Фактично через таку обставину було пропущено строк на апеляційне оскарження.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. При цьому, подав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи із посиланням на те, що він припинив дію договору про надання правової допомоги з адвокатом Галащуком С.Ю., та уклав такий договір з іншим адвокатом, який має ознайомитись з матеріалами справи.

Однак, ОСОБА_1 особисто в апеляційний суд не з`явився, а також не надав жодних підтверджуючих доказів як про розірвання договору про надання правової допомоги з адвокатом Галащуком С.Ю., так і про укладення такого договору з іншим адвокатом.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що розгляд справи можливо провести у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки його дії щодо відкладення апеляційного розгляду, слід розцінювати як безпідставне затягування розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Враховуючи наведені обставини у поданому до суду клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді в даній справі підлягає поновленню, оскільки він фактично пропущений з поважних на те причин.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі сторона захисту вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із посиланням на провокативні дії з боку працівників поліції до вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААд №061739 від 09.08.2024, за змістом якого ОСОБА_1 09 серпня 2024 року о 08:55 год. в м.Володимир по вул.Соборності керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав і отримав його копію, що зафіксовано на боді-камеру працівника поліції;

- висновком лікаря КП «Володимирське ТМ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.08.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано як працівники поліції рухаються за автомобілем, який був зупинений. Надалі працівником поліції під час спілкування із ОСОБА_1 як водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або в медичному закладі. ОСОБА_1 виявив бажання такий огляд проходити в медичній установі, куди і був доставлений працівниками поліції. Пройшовши огляд, його результат був позитивний 0,64 % проміле алкоголю, що фактично не заперечувалося ОСОБА_1 , який лише вказав, що вживав лікарські препарати бальзам «Бітнер». Надалі, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з яким ознайомлено ОСОБА_1 і, який він підписав та отримав його копію.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка працівник поліції ОСОБА_3 пояснив, що 09.08.2024 під час комендантської години, був зупинений автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_1 , у якого при собі не було документів на автомобіль. Він намагався показати їх у застосунку «Дія», але не зміг. При цьому, ОСОБА_1 повідомив, що він раніше працював у поліції, куди попросив проїхати вказуючи, що його особу зможе підтвердити черговий. У відділку поліції черговий дійсно підтвердив особу ОСОБА_1 . Після цього ОСОБА_1 повідомив, що йому погано і, що він пішки йде додому. При цьому, ОСОБА_1 свій автомобіль залишив неподалік відділку поліції, а ключі у нього, тобто свідка ОСОБА_4 . Вранці, він повернув ОСОБА_1 ключі від автомобіля та попросив його перепаркувати на стоянку, оскільки він заважав виїзду. Про те, що сталося вночі, він розповів своєму напарнику ОСОБА_5 , який заступав на зміну, та повідомив останнього, що ОСОБА_1 вживає лікарські препарати, у зв`язку з чим його треба перевірити.

Свідок ОСОБА_5 (працівник поліції) в суді першої інстанції пояснив, що вранці 09.08.2024 під час перезміни, його колега ОСОБА_3 повідомив йому, що ОСОБА_1 вночі став себе погано почувати і, що останній залишив свій автомобіль біля відділку поліції. Крім того, ОСОБА_3 повідомив, що водій вживає лікарські препарати, у зв`язку з чим його бажано перевірити. Коли він вийшов на вулицю, то помітив, як автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_1 від`їжджає від відділку поліції. При цьому, ОСОБА_1 не увімкнув покажчик повороту, що й стало причиною його зупинки. Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаками алкогольного сп`яніння. За бажанням водія огляд на стан сп`яніння було проведено у медичному закладі, де у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння. Після цього, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі докази на думку апеляційного суду є цілком належними і допустимими, якими підтверджено події, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а також пояснення ОСОБА_1 , які він надав в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд не бере до уваги твердження сторони захисту як на підставу незаконності судового рішення, про провокативні дії працівників поліції щодо спонукання ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 як водій, який знає (повинен знати) Правила дорожнього руху, у тому числі про заборону керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зобов`язаний їх неухильно дотримуватись і виконувати. Такі твердження фактично спростовуються і тим, що сторона захисту з дня самої події, а це 09.08.2024 з будь-якими скаргами чи заявами на дії працівників поліції до відповідних органів не зверталась. А тому, цілком правильно місцевий суд такі доводи сторони захисту розцінив як спосіб (стратегію) захисту, обрану з метою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Також цілком безпідставними є доводи сторони захисту про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що на їх думку, тягне за собою протиправність дій працівників поліції та недопустимість усіх доказів у справі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зупинкою транспортного засобу стало те, що водій ОСОБА_1 розпочинаючи рух не увімкнув покажчик повороту.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що працівники поліції при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 діяли у спосіб, який передбачений законодавством України.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення та перевірені у порядку ст.294 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Галащуку Сергію Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Галащука Сергія Юрійовича залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк