Постанова

Іменем України

04 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №33/824/851/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Обухівського районного суду Київської області

в складі судді Рабчуна Р. О.

від 25 листопада 2024 року

у справі 372/5294/24 Обухівського районного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце роботи Трипільська ТЕЦ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

04 вересня 2024 року капрал поліції Фаловський О. О. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №835077 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 24.09.2024, близько 14 год. 20 хв., по вул. Приозерній, в м. Українка, Київської області, повторно протягом року, керував транспортним засобом «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

До протоколу долучено пояснення ОСОБА_1 та відеозапис із бодікамери поліцейського.

Постановою Обухівського районного суду від 06.11.2024 матеріали справи направлено на дооформлення через відсутність доказів повторності вчинення вказаного правопорушення.

Після доопрацювання Обухівським РУП ГУ НП в Київській області до матеріалів адміністративної справи було долучено картку обліку адміністративного правопорушення від 27.11.2023, з якого вбачається, що Шосткінським РУП ГУНП в Сумській області винесено постанову БАД №314049 та накладено стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також долучено картку обліку адміністративного правопорушення від 19.09.2024, з якого вбачається, що Обухівським РУП ГУ НП в Київській області винесено постанову БАД №997649 та накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП та долучено копію даної постанови.

Також долучено довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з якої вбачається, що 24.11.2023 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а 19.09.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 25листопада 2024 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевий суд перейняв сторону обвинувачення, коли самостійно відправив справу на дооформлення, що по суті полягало у зборі доказів на підтвердження його винуватості. Вважав, що за відсутності доказів суд мав закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а не самостійно відшуковувати докази його вини.

Також вважав, що суд порушив норми процесуального права та безпідставно відмовив у його клопотанні про відкладення розгляду справи, адже суд посилався на те, що судові засідання призначалися не один раз, разом з тим після повернення справи з доопрацювання, це було перше засідання по суті, а тому суд вказаного не врахував та розглянув справу без його участі чим позбавив можливості надати свої пояснення.

Вказував, що суд не звернув уваги на те, що протокол складено неуповноваженою на те особою, а в іншому доводи зводяться до недоведеного факту керування ним транспортним засобом.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 25листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Судову засідання, призначене на 27.01.2025 було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

У судовому засіданні 04.02.2025 ОСОБА_1 надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.09.2024 було піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та повторно протягом року, а саме 24.09.2024, близько 14 год. 20 хв., на вул. Приозерній, в м. Українка, Київської області, керував автомобілем «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , будучи особою яка не має права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5. ст. 126 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №835077 від 24.09.2024, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, копією постанови серії БАД №997649 від 19.09.2024 за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП визначає склад адміністративного правопо-рушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або в передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого (ч. 5 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №835077 від 24.09.2024 вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , 24.09.2024, близько 14 год. 20 хв., на вул. Приозерній, в м. Українка, Київської області, повторно протягом року, керував транспортним засобом «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не маючи права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 19.09.2024 постанова серії БАД 997649 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. Постанова Підписана ОСОБА_1. (а. с. 1).

У письмових поясненнях, наданих на місти зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 зазначив, що 24.09.2024, близько 14 год. 20 хв., по вул. Приозерній, рухався на автомобілі «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , без відповідних документів, а саме посвідчення водія категорії «В», яке було вилучено за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП у 2022 році та ним не складено іспит та не отримано посвідчення водія (а. с. 2)

З копії постанови серії БАД №997649 від 19.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.1.а ПДР України, а саме, що водій при перевірці документів не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 27).

Крім того, на перевірку доводів скаржника щодо керування транспортним засобом, апеляційний суд дослідив відео на DVD-диску, що міститься на аркуші справи 6.

З відеозапису вбачається, що працівник поліції зупинив автомобіль «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , при перевірці документів працівники поліції встановили відсутність посвідчення водія у ОСОБА_1 та зазначили про повторність такого правопорушення, адже 19.09.2024 відносно останнього уже виносилася постанова серії БАД №997649, та було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. ОСОБА_1 підтвердив, що така постанова виносилася, а також повідомив, що він ще не здав іспит з метою отримання посвідчення водія, після позбавлення його права керування транспортними засобами за постановою суду у 2022 році. Працівники поліції перевірили вказані обставини та повідомили, що відносно нього буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зазначені вище протокол серії ААД №835077 від 24.09.2024, відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, копія постанови серії БАД №997649 від 19.09.2024є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Апеляційний суд, констатуючи факт зупинки ОСОБА_1 , вважає таку зупинку законною, з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Крім того, слід зазначити, що з відеозапису вбачається, що поліцейські озвучили підстави на яких зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а саме через те, що водій не був пристебнутий паском безпеки, і останній визнав факт керування транспортним засобом будучи непристебнутим, а тому вимога щодо перевірки документів була законною відносно останнього.

З огляду на викладене факт зупинки транспортного засобу «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 під час дії воєнного стану не свідчить про порушення прав останнього під час перевірки його документів та не є підставою вважати зупинку незаконною, а відтак і всі подальші дії поліцейських, зокрема щодо складання протоколу серії ААД №835077 від 24.09.2024.

З огляду на вищенаведене доводи скаржника про недоведеність факту керування ним транспортним засобом є безпідставними, адже повністю спростовуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2 , тобто автомобіль перебував у русі і був зупинений поліцейським.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції прийняв сторону обвинувачення є необґрунтованими.

Дійсно, як вбачається із протоколу, складеного 24.09.2024 відносно ОСОБА_1 поліцейські зазначали, що повторність правопорушення підтверджується постановою серії БАД №997649 від 19.09.2024, якою було притягнуто останнього до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, до протоколу було долучено копію постанови серії ББА №705164 яка стосується іншої особи та має інший склад адміністративного правопорушення.

У зв`язку із тим, що працівники поліції під час формування та передачі адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 додали не ту копію постанови, яка зазначена у протоколі, місцевий суд направив справу на дооформлення, для долучення належної копії постанови, яка зазначена у протоколі.

Отже, місцевий суд не витребовував нових доказів, чи доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , а лише витребував належну копію постанови, яка вже була зазначена у проколі та замість якої було долучену постанову відносно іншої особи. Тобто суд не збирав нові докази, а лише направив справу на дооформлення, а працівники поліції, які представляють обвинувачення у даній справі привели матеріали у відповідність до протоколу, а саме долучили належну копію постанови, яка була винесена за 5 днів до складання протоколу. Тобто такий доказ існував на момент складання протоколу, і у протоколі він був зазначений, однак до справи було долучено іншу копію постанови, що було усунуто шляхом дооформлення матеріалів справи. А тому суд не приймав сторону обвинувачення.

Крім того, на виконання вказаної постанови працівники Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, окрім копії належної постанови надіслали також ряд нових доказів, які суд вірно не врахував при розгляді даної справи.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі щодо відсутності документів, що підтверджують наявність спеціальних звань у поліцейських є не обґрунтованими. З огляду на положення ст. 255 КУпАП та ст. 80 Закону України «Про Національну поліцію» такі доводи не свідчать про неможливість скласти протокол капралом поліції Фаловським О. О., адже він є уповноважено на складання протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП особою. Як вбачається з матеріалів справи, письмові пояснення ОСОБА_1 відбирав лейтенант Середюк О. О .

Посилання скаржника на те, що суд розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його права на заявлення клопотань та надання пояснень, є необґрунтованими, адже місцевий суд розглянув клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 , надав оцінку його доводам та доказам, та визнав причини його неявки неповажними, із чим апеляційний суд цілком погоджується. Більше того, таке право ОСОБА_1 відновлено шляхом апеляційного перегляду.

При цьому, апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Постанова суду апеляційної інстанції містить достатні мотиви, для відповіді на істотні доводи скаржника.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик