Провадження № 33/4823/2/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Похилька С.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2024 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа-підприємець, проживаючий у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Місцевим судом установлено, що 10.12.2023 року о 13 год 40 хв ОСОБА_1 у м. Чернігові по вул. Г. Чорнобиля, біля буд. №63, керував транспортним засобом "NISSAN ALTIMA", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та в медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Пояснення свідка ОСОБА_2 вважає неналежним доказом по справі, оскільки такі пояснення свідок писав під диктовку поліцейського. Зазначає, що суд неправомірно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 - сина ОСОБА_1 , який вказував, що саме він був за кермом та не впорався з керуванням, злякався батька і побіг з місця. Наголошує на недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закритті справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник вкотре не з`явилися, судом були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду. Від захисника Похилька С.М. надійшло клопотання про розірвання договору про надання правововї допомоги в односторонньому порядку з ОСОБА_1 , з проханням розгляду справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 неодноразово, а саме десять разів завчасно повідомлявся та викликався в судове засідання, проте кожного разу не з`явився, а на адресу апеляційного суду надходили клопотання про відкладення судового засідання від захисника Похилька С.М .

Так, судове засідання, призначене на 03.06.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді. Судове засідання, призначене на 20.06.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його участю у невідкладних слідчих діях. Судове засідання, призначене на 30.07.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді. Судове засідання, призначене на 19.08.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді. Судове засідання, призначене на 20.09.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді. Судове засідання, призначене на 07.10.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його хворобою. Судове засідання, призначене на 25.10.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді. Судове засідання, призначене на 19.11.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді. Судове засідання, призначене на 09.12.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його викликом у цей день до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судове засідання, призначене на 24.12.2024, відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання захисника Похилька С.М. у зв`язку з його зайнятістю у іншому суді.

Отже, у матеріалах справи наявні дані про те, що він у встановленому законом порядку сповіщався про місце і час розгляду справи. Все це свідчить про деяке зловживання своїми процесуальними правами особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, з метою затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смирнов проти України" зазначено, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Більше того, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП не є обов`язковою.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 611124 від 10.12.2023 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від підпису у протоколі та надання пояснень відмовився (а.с. 5).

Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 6).

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови (а.с. 9).

Згідно розписки ОСОБА_6 від 10.12.2023, остання зобов`язалася доставити транспортний засіб "NISSAN ALTIMA", д.н.з. НОМЕР_1 , за місцем призначення. (а.с. 9).

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

На відеозаписі події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із відеозапису видно, як поліцейський повідомляє водія, що вбачає ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нерозбірлива мова та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці або у лікаря нарколога. На вказану пропозицію ОСОБА_1 зазначає, що він не причетний ні до чого, син був за кермом, син приїде. Через 10 хвилин приїхав син ОСОБА_3 , та не виказував працівникам поліції факту керування ним цим транспортним засобом, та взагалі не був обізнаний із обстановкою. З відеозапису видно, що працівники патрульної поліції прибули на місце події за викликом заявника. Видно як свідок ОСОБА_2 , якому роз`яснено права, власноруч пише пояснення та вказує поліцейським на ОСОБА_1 як на водія автомобіля. В подальшому водію ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у лікарні, проте він відмовився від проходження процедури освідування взагалі. Після цього йому було роз`яснено права та обов`язки і повідомлено про складання протоколу стосовно нього, ознайомлено із змістом протоколу та відсторонено від керування транспортним засобом.

За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відтак, доводи захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Твердження захисту про неналежність доказу по справі пояснень свідка ОСОБА_2 , оскільки такі пояснення свідок писав нібито під диктовку поліцейського, апеляційний суд визнає голослівними, адже під час дослідження письмових пояснень свідка ОСОБА_2 апеляційним судом установлено, що вони відібрані інспектором поліції ОСОБА_7 у встановленому законом порядку та були написані власноруч свідком ОСОБА_2 , при цьому зміст та правильність викладених пояснень свідок засвідчив своїм підписом.

Крім того, допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_2 підтвердив обставини події, вказуючи, що 10.12.2023 о 13:40 год в м. Чернігові по вул. Г. Чорнобиля, біля буд. №63, саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом "NISSAN ALTIMA", д.н.з. НОМЕР_1 , крім нього у автомобілі нікого не було, чоловік був у стані сп`яніння, а саме, хитався, нерозбірливо розмовляв, і після вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме свідком ОСОБА_2 було викликано поліцію.

Доводи про те, що суд неправомірно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 - сина ОСОБА_1 , який вказував, що саме він був за кермом та не впорався з керуванням, злякався батька і побіг з місця події були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана належна правова оцінка, з чим погоджується апеляційний суд. Як вбачається з відеозапису та пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_3 з`явився на місце події після прибуття працівників поліції і спілкування з ОСОБА_1 приблизно через 20-30 хв, однак той постійно мовчав і не вказував працівникам, що твердження його батька є правдивими і за кермом перебував саме він. Такі пояснення були надані ОСОБА_3 лише в судовому засіданні, не заявляв він про такі як під час складання протоколу на його батька, так і пізніше будь-яких звернень до органів Національної поліції не надходило.

Вказані докази є належними та допустимими, не викликають сумнівів у своїй об`єктивності, та правомірно взяті до уваги місцевим судом як докази підтвердження вини вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, і з таким висновком повністю погоджується апеляційний суд.

Підстави, які б давали можливість суду уважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що мають формальний характер і спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При винесенні рішення, апеляційний суд не може взяти до уваги та розцінює критично невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, оскільки воно повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Похилька С.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай