Провадження № 33/824/1268/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю:

захисника - Целікова В.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Целікова В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

1 жовтня 2024 року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Братиславській, 11 в м. Києві, керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить: поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Також, вказує, що наданий суду відеозапис неможливо сприймати як належний доказ, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а також відео з нагрудної камери не є безперервним та постійно переривається. Також однією з підстав (в сукупності) для скасування постанови може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру».

Вказує, що матеріали справи не містять належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху та не доведено, що останній є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкірного покрову обличчя, тремтіння пальців рук. У той же час, з відеозапису події, яка відбулася 01.10.2024 року вбачається, що при оформленні протоколу про наявність будь-якої ознаки наркотичного сп`яніння працівники поліції не вказували, а тремтіння пальців рук не перевіряли, чим не було дотримано працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Така обставина зумовлює визнання протоколу про адміністративне правопорушення та похідних від нього доказів недопустимими доказами.

Зазначає, що відео, яке надане до матеріалів справи є неналежним доказом, оскільки воно невідомого походження.

Звертає увагу на незаконних діях працівників поліції щодо ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу, зокрема: намагання силою витягнути ОСОБА_1 з автомобіля; застосування перцевого балончика; проведення нібито поверхневого огляду особистих речей; затримання ОСОБА_1 із застосуванням кайданок; проведення обшуку автомобіля.

Крім того, захисник зазначає, що судом першої інстанції лише 13.01.2025 року надано повний текст постанови, що підтверджує поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Беручи до уваги вказані у клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку захисником Целіковим В.В. в інтересах ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року та вважає за доцільне його поновити.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №140652 від 01.10.2024 року, в якому зазначено, що 01.10.2024 року о 14 год.20 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Братиславській, 11 в м. Києві, керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук; направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, атакож даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Із відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції, поліцейські, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували пройти перевірку для встановлення стану сп`яніння у лікаря - нарколога, однак ОСОБА_1 поводив себе агресивно, ухилявся від проходження медичного огляду.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката, апеляційний суд відхиляє, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх недостовірності не викликають.

Зауваження щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння не ґрунтується на вимогах закону, оскільки працівники патрульної поліції діяли відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не вчиняв будь-якого порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно відеозапису із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що поліцейський, під час зупинки транспортного засобу в якому перебував ОСОБА_1 , зрозуміло пояснив водієві причини такої зупинки та запропонував надати документи, які посвідчують особу, однак, ОСОБА_1 поводив себе зухвало, агресивно та відмовився надати документи.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо незаконних дій працівників поліції щодо ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє, оскільки згідновідеозапису із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що вимоги працівників поліції були законними та ґрунтуються на положеннях п. 3 ст. 23 та п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», які ОСОБА_1 не виконав, на підставі чого був затриманий.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, також є безпідставними. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи, які наведені захисником у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Целікову В.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Целікова В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига