КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/7087/24 Суддя І інстанції - Бушеленко О.В.
Провадження № 33/824/ 395/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Огнєва Т.Є. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Постановою суду встановлено, що 19.03.2024 о 21:56 у Голосіївському районі м. Києва водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Ю. Здановської, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнин рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Огнєв Т.Є. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2024 скасувати, в провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а від запропонованого інспектором поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння правомірно відмовився, оскільки інспектором поліції був запропонований порядок проведення огляду на стан сп`яніння з порушенням чинного законодавства, зокрема ст. 266-1 КУпАП, оскільки на момент події ОСОБА_1 був військовослужбовцем ЗСУ та виконував обов`язки військової служби та керував службовим автомобілем, який використовував виключно в службових цілях, в момент зупинки здійснював перевезення особливого вантажу, про який в силу військової таємниці не мав права повідомити інспектору поліції та залишити автомобіль без нагляду чи передати іншій особі.

За клопотанням захисника Огнєва Т.Є. в інтересах ОСОБА_1 апеляційний розгляд неодноразово відкладався.

При цьому, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце наступного судового засідання, ОСОБА_1 та його захисник Огнєв Т.Є. у судове засідання апеляційного суду 03.02.2025 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, а тому враховуючи положення ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність осіб, які не з`явились.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №726539, згідно якого 19.03.2024 о 21 год. 56 хв. в м. Києві по вул. Ю. Здановської водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнин рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1).

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 підписаний особою, яка його склала. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився. В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.3), відеозаписом з місця події (а.с.8).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема ст. 266-1 КУпАП, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Так, за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції у зв`язку із порушенням п.1.3 ПДР зупинено автомобіль Toyota Camry під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування у ОСОБА_1 з кишені куртки випадає і розбивається пляшка. Надалі ОСОБА_1 , повідомляє, що сьогодні приїхав додому з Сумщини з ротації, посвідчення водія при собі не має, є посвідчення на автомобіль, який належить «Обленерго», оригінальні номера наявні. У зв`язку із сильним запахом алкоголю, працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер». На що ОСОБА_1 не заперечує та сідає до службового автомобіля. Вже будучи в автомобілі ОСОБА_1 вказує, що пив пиво і відмовляється проходити огляд. Після чого працівник поліції, ще раз пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в спеціалізованому медичному закладі у лікаря нарколога, однак ОСОБА_1 від проходження огляду відмовляється. Тоді працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП і його буде відсторонено від керування та просить ОСОБА_1 ще раз надати остаточну відповідь щодо проходження огляду. ОСОБА_1 втретє вказує, що від проходження огляду відмовляється. Після чого працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення та відсторонено ОСОБА_1 від керуванням транспортним засобом. За кермо автомобіля Toyota Camry сів брат ОСОБА_1 , якого останній викликав по телефону.

Отже, з відеозапису місця події, чітко вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у м. Києві під час керування транспортним засобом Toyota Camry, тобто поза межами території будь-якої військової частини. На запитання працівника поліції повідомив, що їде до дому з ротації. Жодних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби, не надав. Про необхідність виклику Військової служби правопорядкуЗбройних Силах України (ВСП) у зв`язку з виконанням службових обов`язків не зазначав.

Положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. Водночас, статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить ВСП. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія працівники поліції не зобов`язані запрошувати представників ВСП. Отже, доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Щодо твердження захисника про те, що його підзахисний відмовився від огляду, оскільки здійснював перевезення особливого вантажу, про який в силу військової таємниці не мав права повідомити інспектору поліції та залишити автомобіль без нагляду чи передати іншій особі є непереконливими, оскільки останній мав можливість здійснити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, про що йому було роз`яснено працівником поліції. До того ж, після відсторонення ОСОБА_1 за кермо автомобіля сів його брат, що повністю нівелює доводи сторони захисту в цій частині.

Окрім того, як правильно зазначив про це місцевий суд, з моменту виникнення події у березні 2024 року та станом на час розгляду справи, а також під час апеляційного перегляду справи, після неодноразового відкладення судових засідань ні захисник, ні ОСОБА_1 не подали для залучення до матеріалів справи жодних документів, які б доводили виконання ОСОБА_1 спеціального завдання 19.03.2024.

Більш того, станом на час розгляду справи та апеляційного перегляду не було надано суду документів, якими доводиться факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі станом на 19.03.2024.

Що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не перебував, то вони до уваги не беруться, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, а не за порушення п.2.9а) Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на розгляд справи судом першої інстанції без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оскільки висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Огнєва Т.Є. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал