Справа № 438/2217/24
Провадження № 3/438/51/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 лютого 2025 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського С.І.,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії ЕПР1 №189108 від 05 грудня 2024 року, 05 грудня 2024 року о 12 год 00 хв в м. Бориславі вул. Володимира Великого, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Volvo V40 з д.н.з. НОМЕР_1 з технічними несправностями відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, а саме в зоні дії склоочисників присутня тріщина вітрового скла, чим порушив п.6.8.5 ДСТУ 3649, чим порушив п.3.1 ПДР Повторне протягом року вчинення будь-якого з правопорушень, передбачених ч.3 ст.121 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 121 КУпАП.

У судове засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд, враховуючи думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського С.І. про можливість розгляду справи за відсутності особи, вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Романський С.І. вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та просив закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП. Зазначив, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 26.12.2024р. по справі №438/2188/24, яке 06.01.2025р. набрало законної сили адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа інспектор відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Дрозд Олег Іванович про скасування постанови серії ЕНА №3608449 від 05.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, задоволено частково. Скасовано постанову серії ЕНА №3608449 від 05.12.2024 винесену інспектором відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Дроздом Олегом Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Тобто, постанова серія ЕНА № 3608449 від 05.12.2024р., копія якої долучена до Протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 189108 від 05.12.2024 р. - скасована.

Водночас, матеріали даної справи №438/2217/24 не містять доказів на підтвердження кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, як повторність правопорушення, а саме про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 чи ч.3 ст.121 КУпАП протягом року.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Романського С.І., вивчивши представлені адміністративні матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до таких висновків.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою цієї статті , а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Тобто обов`язковою умовою настання відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП є повторність дій, без якої немає складу адміністративного правопорушення.

Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , зазначено, що правопорушення вчинено повторно потягом року. 05 грудня 2024 року постановою серії ЕПР1 №189108 від 05 грудня 2024 року, гр. ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУПАП. Проте до матеріалів справи на підтвердження зазначених в протоколі фактів не долучено постанову про накладення адміністративного стягнення, яка не підтверджує вчинення однорідного правопорушення протягом року.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), заява N 16437/04, з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували повторне протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 121 КУпАП.

При цьому суддя не приймає до уваги визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ч.4 ст. 121 КУПАП, оскільки визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Таким чином суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не підтверджена матеріалами справи, а саме не доведено повторність вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Андрій СЛИШ