КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/449/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Жовківського району, м. Рава Руська, громадянина України, головного спеціаліста з режимно-секретної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Судом першої інстанції, зокрема, встановлено на підставі складеного Службою безпеки України протоколу № 74 від 01 серпня 224 року, що головний спеціаліст з режимно-секретної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1., виконуючи свої обов`язки відповідно до вимог статей 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» та вимог пунктів 41, 42 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 №939, порушив законодавство у сфері охорони державної таємниці, за що передбачена відповідальність згідно з пунктом 6 частини 1 статті 212-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи та наявні докази.

Судом не враховано, що протокол про адміністративне порушення містить недостовірну інформацію щодо наявності нібито загроз витоку секретної інформації та інших порушень вимог секретності.

Вказує на те, що спеціаліст департаменту СБУ ОСОБА_2 , проводячи експертизу наявності належних умов для провадження діяльності з державною таємницею безпідставно зазначив про порушення, які здійснив ОСОБА_1 , оскільки жодних порушень не було, діяльність щодо охорони державної таємниці в Укртрансбезпеці виконувалась належним чином.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що жодних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 не надано, а протокол про адміністративне правопорушення містить неправильні посилання на п. порядку 939.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги захисники ОСОБА_1 - адвокати Кєєр О.С. та Сиротюк Р.В. підтримали її доводи, просили задовольнити апеляційну скаргу, з урахуванням доповнень, поданих 06 грудня 2024 року.

Переглянувши справу, заслухавши пояснення захисників ОСОБА_1., представника Служби безпеки України, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Хоча чинним процесуальним законом і передбачене право апеляційного суду на вихід за межі доводів апеляційної скарги або прийняття нових доказів, які не досліджувалися раніше, однак випадки і підстави для цього чітко регламентовані законом. В даному випадку такі підстави відсутні, відтак апеляційний суд розглядає справу виключно у межах вимог апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

За змістом ст.ст. 251, 256 КУпАП вбачається, що обов`язок належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суддя законодавчо позбавлений права у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В протоколі про адміністративне правопорушення № 74 від 01 серпня 2024 року, в якості підстав для притягнення ОСОБА_1 - головного спеціаліста з режимно-секретної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті до відповідальності зазначено 20 фактів правопорушень в сфері охорони державної таємниці, які з точки зору Служби безпеки України свідчать про недотримання ОСОБА_1 вимог статей 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» (надалі - Закон) та вимог пунктів 41, 42 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939 (надалі - Порядок -939), зокрема:

- порушення, які створюють загрозу витоку секретної інформації:

1) на автоматизованій системі класу «1» № CZC8421NVL (ПЕОМ для обробки інформації з найвищим грифом секретності «Цілком таємно», акт атестації зареєстровано в Адміністрації Держспецзв`язку 11.05.2018 за № 4754), яка розташована у режимному приміщенні № НОМЕР_1 (РСО), відсутні пломбування, що свідчить про можливе несанкціоноване втручання в роботу АС (п. 442 Порядку-939);

2) у режимному приміщенні № НОМЕР_1 (РСО) розміщено ПЕОМ (серійний номер 1480678), яка підключена до мережі Інтернет, а також до неї підключено відеокамеру (Logitech), відомості про які відсутні в акті придатності режимного приміщення № НОМЕР_1 (РСО, інв. № 421дск), що створює загрозу витоку секретної інформації технічними каналами (пункт 211 Порядку-939);

- невиконання в повному обсязі висновків комісії СБ України за результатами попередньої експертизи. Порушення вимог статті 37 Закону та пункту 758 Порядку:

3) не здійснюються заходи щодо перегляду та приведення грифів секретності МНСІ у відповідність із ЗВДТ (від 14.04.1997 № 7т, від 27.04.1997 № 6т, інв. № М-209т, інв. № 134т "Літер М" тощо; пункт 160 Порядку-939);

4) в акті придатності режимного приміщення № НОМЕР_1 (РСО, інв. № 421 дек) відсутні відомості щодо розміщення в ньому обладнання та технічних засобів як приклад: ПЕОМ серійний номер 1480678, БФП "HP Laseijet M402dw", друкарська машинка "Optima", паперознищувальна машинка "Agent114/4Х" тощо; пункт 211 Порядку-939);

5) головним спеціалістом з режимно-секретної роботи не проводяться навчання з працівниками Укртрансбезпеки, діяльність яких пов`язана з ДТ (підпункт 15 пункту 42 Порядку-939);

- інші порушення вимог режиму секретності:

6) після зміни у лютому 2024 року місцезнаходження Укртрансбезпеки з вул. Антоновича, 51 на вул. Фізкультури, 9 не здійснено заходів з переоформлення спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з ДТ (пункт 21 Порядку-939);

7) справа № 1 бцт ("Літер М") "Листування з організації мобілізаційної підготовки" (ведеться з 07.03.2023), яка зберігається у валізі № Юцт (Літер "М"), не внесена до внутрішнього опису секретних документів, що знаходяться у вказаній валізі. У номенклатурі секретних справ на 2024 рік (від 14.12.2023 № 27/19дск) не зазначено прізвище працівника, відповідального за зберігання вказаної справи, його підпис і дата (пункти 116, 349 Порядку-939);

8) начальником РСО не здійснюються перевірки дотримання виконавцями секретних документів порядку їх зберігання і роботи з ними на робочих місцях (столи, шафи, сейфи), спеціальний робочий зошит РСО не заведено (пункт 438 Порядку-939);

9) начальником РСО не заведено особовий рахунок за формою згідно з додатком 32 до Порядку-939 (пункт 216 Порядку-939);

10) Інструкцію щодо забезпечення пропускного режиму (затверджена наказом Мінінфраструктури від 01.11.2023 № 1001) не погоджено з РСО. В Інструкції не зазначено інформацію щодо охорони режимного приміщення, сховищ МНСІ Укртрансбезпеки; не визначено перелік осіб, які мають доступ до режимного приміщення (пункти 233, 234 Порядку-939);

11) порядком дій посадових осіб Укртрансбезпеки щодо здійснення заходів із забезпечення режиму секретності у разі виникнення загрози захоплення МНСІ (інв. № 475дек) не визначено заходи, які спрямовані на унеможливлення захоплення МНСІ та запобігання витоку секретної інформації; місця можливого переміщення носіїв секретної інформації у безпечні місця в межах установи або інші режимні приміщення (зони, території), що розташовані поза її межами, режим секретності яких забезпечується згідно вимог порядку (п.746 - 1 );

12) в номенклатурі секретних справ на 2024 рік (від 14.12.2023 № 27/19дск), яка ведеться за формою згідно з додатком 50 до Порядку-939, відсутні записи у графах 5, 6, 10, 11, а саме не зазначено дати заведення та номери томів, прізвище працівника відповідального за зберігання справ, підпис і дата (пункт 349 Порядку-939);

13) Правилами внутрішньооб`єктового режиму (інв. № 478дск) не передбачено обмеження кола осіб, яким надається доступ до секретних робіт, виробів, документів та інших МНСІ; обладнання ізольованих кімнат поза режимним приміщенням № НОМЕР_1 для прийому сторонніх осіб; забезпечення встановленого порядку оформлення осіб для роботи в Укртрансбезпеці; розміщення структурних підрозділів, які не мають безпосереднього стосунку до секретних робіт, за межами режимного приміщення № НОМЕР_1 (пункт 240 Порядку-939);

14) не заведено журнал записів про розкриття сховищ і валіз за відсутності відповідальної за них особи, який ведеться за формою згідно з додатком 34 до Порядку-939 (пункт 221 Порядку-939; відповідальний: начальник РСО ОСОБА_1 );

15) у журналі обліку секретних видань (інв. № 14/5дек, ведеться з 15.03.2016) не зазначено прізвище працівника, відповідального за зберігання секретних мобілізаційних документів (всього 45 таємних та 6 цілком таємних видань), його підпис і дата (п. 116);

16) робочі зошити № 1т (Літер "М"), № 2т (Літер "М") колишнього головного спеціаліста з мобілізаційної роботи ОСОБА_4 (звільнено 01.07.2022) зберігаються у валізі № Юцт (Літер "М") та внесені до внутрішнього опису секретних документів, що знаходяться у вказаній валізі. Водночас у журналі обліку робочих зошитів, блокнотів, окремих аркушів (інв. № 14/212дск) за вказані зошити зазначено підписи головного спеціаліста з режимно-секретної роботи ОСОБА_1 (п. 116);

17) гриф секретності "Инструкции по световой маскировке береговых объектов морского транспорта" (2001р., інв. № 123т, "Секретно") не приведено у відповідність із ЗВДТ (п. 160);

18) у наказі про утворення експертної комісії з питань таємниць (від 22.02.2021 № 9дск) зазначено співробітників, яких звільнено з посад, зокрема головного спеціаліста з режимно-секретної роботи ОСОБА_6 (наказ від 29.08.2022 № 1240-к), головного спеціаліста з мобілізаційної роботи ОСОБА_4 (наказ від 01.07.2022 № 1064-к), заступника директора Департаменту роботи з персоналом - начальника відділу з питань проходження державної служби ОСОБА_7 (наказ від 16.01.2024 № 54-к), начальника Управління нормативно-правового забезпечення ОСОБА_8 (наказ від 11.03.2021 № 355-к; пункти 122, 123);

19) заступнику Голови з питань цифрового розвитку цифрових трансформацій і цифровізацїї ОСОБА_9 , якому розпорядженням ЦУ СБ України від 02.02.2021 № 26д надано допуск до ДТ за формою 2, надано доступ до ДТ (наказ від 25.11.2022 № 2/дск) без перевірки знання ним вимог Закону України "Про державну таємницю", Порядку-939 та інших нормативно- правових актів з питань ОДТ (пункт 117 Порядку-939);

20) комісії СБ України не представлено письмового повідомлення заступника директора Департаменту роботи з персоналом - начальника відділу з питань проходження державної служби ОСОБА_7 про намір виїхати до іноземної держави (Угорщина) у приватних справах (пункт 696 ).

Заперечуючи проти оскаржуваної постанови, апелянт надав детальне пояснення щодо того, що з його точки зору відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності по кожному конкретному вищезгаданому пункту.

З доводами апелянта частково погоджується і апеляційний суд.

Так, з листа начальника Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування №26/1/2-2006в-н/т від 30.09.2022р. вбачається, що відповідно до статті 21 Закону України «Про державну таємницю» та на підставі висновку ДОДТЛ СБ України від 30.09.2022 №26/1/2-3014в-дск призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста з режимно-секретної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті погоджено. (а.с. 12)

Відповідним наказом Голови Державної служби України з питань безпеки на транспорті, ОСОБА_1 призначений на посаду головного спеціаліста з режимно-секретної роботи з 05 жовтня 2022 року. (а.с. 11)

Згідно з посадовою інструкцією головного спеціаліста з режимно-секретної роботи, затвердженої Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 05.10.2022 року, метою посади визначено недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації, своєчасне розроблення та здійснення разом з іншими структурними підрозділами підприємства, установи, організації, заходів щодо охорони державної таємниці, запобігання витоку секретної інформації.

Основними посадовими обов`язками головного спеціаліста з режимно-секретної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті є:

1. Готує проекти наказів про надання, припинення доступу до секретної інформації, встановлення надбавок за роботу в умовах режимних обмежень працівникам Укртрансбехпеки. Веде їх реєстрацію.

2. Здійснює контроль за дотриманням установленого порядку поводження з матеріальними носіями секретної інформації, запобігання витоку секретної інформації під час підготовки та проведення нарад, конференцій, а також відвідування Укртрансбезпеки, іноземними делегаціями, групами чи окремими іноземцями та проведення роботи з ними.

3. Візує проекти наказів керівника Укртрансбезпеки про призначення (звільнення) осіб на посади, включені до номенклатури посад.

4. Організовує та веде секретне діловодство та архівне зберігання секретних документів.

5. Запитує з інших відомств та організацій картки форми 6 на осіб, які прийняті на роботу на номенклатурні посади до Укртрансбезпеки, надає відповіді на надіслані запити.

6. Веде облік і зберігання карток 6, робить позначки про переміщення працівників у посадах, надання, переоформлення та скасування допуску та доступу.

7. Надає довідки особовому складу щодо допуску їх до державної таємниці за потребою.

8. Здійснює контроль за своєчасністю оформлення (переоформлення) допусків. Переглядає терміни дії таких допусків працівників та їх своєчасного переоформлення.

9. Надає методичну допомогу у заповненні необхідних документів для оформлення (переоформлення) допуску до державної таємниці та контролює своєчасність їх надходження до РСО.

10. Приймає участь у службових розслідуваннях, відбирає у встановленому порядку від працівників Укртрансбезпеки письмові пояснення щодо витоку секретної інформації, інших порушень режиму секретності.

11. Формує виконані та списані до справи нормативно-розпорядчі документи та зберігає їх. Відбирає та знищує документи, які втратили чинність та не підлягають подальшому зберіганню, складає відповідний акт.

12. В установленому порядку запитує від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, органів і підрозділів поліції, інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань.

ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовою інструкцією вказаного змісту 05.10.2022 року, про що особисто поставив свій підпис. (а.с. 13-14)

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги в частині відсутності підстав притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за окремі порушення режиму секретності, що полягають у невиконанні вимог Порядку-939, які виходять за межі посадової інструкції головного спеціаліста з режимно-секретної роботи Укртрансбезпеки.

Зокрема, суд погоджується із позицією апелянта щодо неможливості встановлення порушення ОСОБА_1 вимог п. 442 Порядку-939, зокрема за відсутність пломбування на автоматизованій системі, яка розташована в режимному приміщенні. П. 442 Порядку-939 не містить вимог щодо наявності пломбування. Також, відповідно до підпункту 3 п. 442, дозвіл на експлуатацію автоматизованих систем надається наказом керівника підприємства, установи, організації, на підставі документа (атестата відповідності), який засвідчує відповідність впровадженої комплексної системи захисту інформації в таких системах вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів з технічного захисту інформації. Матеріали даної справи не містять даних щодо наявності такого атестата відповідності.

Суд також не вбачає підстав для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за порушення вимог п. 160 Порядку-939. Суть інкримінованого правопорушення в цій частині полягає у не здійсненні заходів щодо перегляду та приведення грифів секретності МНСІ у відповідність із ЗВДТ. При цьому в ході розгляду справи було встановлено, що посадова інструкція не покладає на головного спеціаліста РСО обов`язку у здійсненні таких заходів.

Крім того, п. 160 Порядку 939 унормовує проведення таких заходів за ініціативи керівника підприємства та на підставі його рішення або рішення утвореної керівником експертної комісії.

Також, безпідставним є покладення на головного спеціаліста РСО Укртрансбезпеки ОСОБА_1 за не проведення навчання з працівниками Укртрансбезпеки, діяльність яких пов`язана із державною таємницею (підпункт 15 п. 42 Порядку-939), оскільки такі обов`язки виходять за межі посадової інструкції.

Не вбачається за можливе також покладення на ОСОБА_1 відповідальності, як на начальника РСО, за нездійснення перевірки дотримання виконавцями секретних документів порядку їх зберігання і роботи з ними на робочих місцях (п. 438 Порядку 939), а також не заведення особового рахунку (п. 216 Порядку-939) оскільки він працює на посаді головного спеціаліста, а не начальника РСО, доказів виконання ним роботи за сумісництвом матеріали справи не містять, посадова інструкція таких обов`язків не містить.

Щодо відповідальності за порушення п. 240 Порядку-939, яке згідно протоколу про адміністративне правопорушення полягає в наступному: Правилами внутрішньооб`єктового режиму (інв. № 478дск) не передбачено обмеження кола осіб, яким надається доступ до секретних робіт, виробів, документів та інших МНСІ; обладнання ізольованих кімнат поза режимним приміщенням № НОМЕР_1 для прийому сторонніх осіб; забезпечення встановленого порядку оформлення осіб для роботи в Укртрансбезпеці; розміщення структурних підрозділів, які не мають безпосереднього стосунку до секретних робіт, за межами режимного приміщення № НОМЕР_1, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п. 230 Порядку-939, правила внутрішньообєктового режиму розробляються РСО і затверджуються керівником підприємства, установи, організації.

З огляду на вказане, відповідальність за невідповідність таких правил вимогам Порядку-939 може бути покладена лише на керівника підприємства, який їх затверджує, а не працівника РСО.

Посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 п. 122 Порядку-939, суд оцінює як неконкретне та таке, що не містить об`єктивних даних про суть вчиненого або невчиненого. Так, суть інкримінованого правопорушення за даними протоколу полягає в тому, що у наказі про утворення експертної комісії з питань таємниць (від 22.02.2021 № 9дск) зазначено співробітників, яких звільнено з посад, зокрема головного спеціаліста з режимно-секретної роботи ОСОБА_6 (наказ від 29.08.2022 № 1240-к), головного спеціаліста з мобілізаційної роботи ОСОБА_4 (наказ від 01.07.2022 № 1064-к), заступника директора Департаменту роботи з персоналом - начальника відділу з питань проходження державної служби ОСОБА_7 (наказ від 16.01.2024 № 54-к), начальника Управління нормативно-правового забезпечення ОСОБА_8 .

Поряд із цим, наказ про утворення експертної комісії з питань таємниць від 22.02.2021 № 9дск, вочевидь затверджено до прийняття на посаду ОСОБА_1 .

Положення п. 122 Порядку-939 визначають порядок утворення на підприємстві експертної комісії з питань таємниць підприємства, установи, організації, зокрема за рішенням керівника такого підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 123 Порядку 939 персональний склад експертних комісій при державному експерті з питань таємниць та експертні комісії з питань таємниць підприємства, установи, організації визначається посадовою особою, яка їх утворює.

Таким чином, питання визначення персонального складу такої комісії не входить до повноважень головного спеціаліста РСО.

Також, безпідставним апеляційний суд вважає покладення на ОСОБА_1 відповідальності за порушення п. 117 Порядку-939, за змістом якого заступнику Голови з питань цифрового розвитку цифрових трансформацій і цифровізацїї ОСОБА_9 , якому розпорядженням ЦУ СБ України від 02.02.2021 № 26д надано допуск до ДТ за формою 2, надано доступ до ДТ (наказ від 25.11.2022 № 2/дск) без перевірки знання ним вимог Закону України "Про державну таємницю", Порядку-939 та інших нормативно- правових актів з питань ОДТ.

Відповідно до вимог п. 117 Порядку-939, таку перевірку проводить керівник РСО підприємства, установи, організації. ОСОБА_1 обіймає посаду головного спеціаліста РСО Укртрансбезпеки, матеріали справи не містять даних про те, що він за посадою являється керівником режимно-секретного органу.

Незважаючи на те, що апеляційний суд погодився з позицією апелянта у вищевказаних пунктах, тим не менш позиція останнього щодо інших виявлених порушень не може бути прийнята апеляційним судом, оскільки усі вони безпосередньо по`вязані із невиконанням ОСОБА_1 , як головним спеціалістом РСО, своїх посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, зокрема пунктами 2 та 4.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що витяг з акту спеціальної експертизи (від 01.08.2024 №26/1/2-7827дск), складеної спеціальною експертною комісією СБ України, не може бути визнаний судом, як належний доказ.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Служба безпеки України є спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці та відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну таємницю» має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони держтаємниці.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про державну таємницю», Державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Надання дозволу здійснюється на підставі заявок державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій та результатів спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. З метою визначення наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, Служба безпеки України може створювати спеціальні експертні комісії, до складу яких включати фахівців державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій за погодженням з їх керівниками. Результати спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, оформляються відповідним актом.

Порядок надання, переоформлення, зупинення та поновлення дії або скасування дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, форма акта спеціальної експертизи, форма дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, та категорії режиму секретності встановлюються Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2019 №939 (Порядок-939).

Пунктами 12-14 Порядку-939 регламентовано процедуру отримання спеціального дозволу, в тому числі призначення органом СБУ спеціальної експертизи, результати якої оформлюються актом спеціальної експертизи за формою згідно з додатком 2, який подається на розгляд керівнику органу СБУ для прийняття рішення.

З огляду на вказане, наданий суду витяг з акту спеціальної експертизи, проведеної уповноваженою комісією у відповідності до вимог нормативно-правових актів, який містить висновок експертної комісії щодо виявлених порушень, є належним доказом по справі.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП настає за порушення законодавства про державну таємницю, а саме - невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (п. 6).

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці в установі, однак всупереч взятих на себе обов`язків щодо збереження режиму секретності громадянина України з доступом до державної таємниці та внаслідок порушення пунктів 21, 116, 211, 221, 349, 234, 746-1, 349, 696 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, ОСОБА_1 не вживав заходів щодо забезпечення та належного контролю за охороною державної таємниці.

Незважаючи на встановлення апеляційним судом відсутності об`єктивних даних щодо підтвердження окремої частини зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення обставин, про які зазначено вище, за наведених обставин, встановивши, що надані докази є належними, допустимими та достатніми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста з режимно-секретної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті, допустив порушення законодавства України про державну таємницю (ст. ст. 21, 28 Закону України «Про державну таємницю»), внаслідок невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, що підтверджується зібраними по справі доказами та не спростовано апелянтом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 247, 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній