Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/107/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 122-4 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника Проніна Юрія Олександровича на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кіровограда, громадянку України, з вищою освітою, малолітніх дітей на утриманні не має, працюючу неофіційно, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених:

- ст. 122-4 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.;

- ст. 124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. 00 коп.

За участі:

захисника Проніна Ю.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 14.11.2024 року о 13 год. 50 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Незалежності, 30, керувала транспортним засобу «Tesla Model 3», номерний знак НОМЕР_2 , де не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустила наїзд на припаркований поряд транспортний засіб «Ford Grand C-Max», номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого з місця скоєння ДТП зникла. Своїми діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.10. а, п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, захисник Пронін Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову стосовно ОСОБА_1 скасувати та провадження у адміністративній справі відносно неї закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторона захисту не погоджується з прийнятою постановою, адже вважає, що у матеріалах справи відсутні докази винних дій ОСОБА_1 у подіях, які зазначаються у протоколах № 174041,174049 від 15.11.2024року.

У п.3 мотивувальної частини постанови суд першої інстанції вказує, що характер та локалізація пошкоджень, які мали місце, беззаперечно вказують на наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказані висновки суду є необґрунтованими, а справа не містить відповідних доказів. Матеріали передані до суду не містять доказів наявності на автомобілі Ford Grand С-Мах, номерний знак НОМЕР_3 , пошкоджень зазначених у протоколі. Кожний патрульний поліцейський має при собі відеокамеру, яку активує при кожному спілкуванні з громадянами.Порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу IV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Незважаючи на очевидні технічні можливості поліцейські не зафіксували у належний процесуальний спосіб результатів пошкодження автомобіля потерпілого.

До матеріалів справи не долучено доказів контакту автомобілів Ford Grand С-Мах, номерний знак НОМЕР_3 та автомобіля ТеsІа Моdеl 3 Тесла, державний номер НОМЕР_4 , показів свідків або матеріалів фото-відеофіксації події.

Як вбачається з письмових пояснень, потерпілий сам не бачив моменту контакту його автомобіля, з автомобілем Тесла, державний номер НОМЕР_4 , а отримав інформацію від третіх осіб. При цьому, матеріали справи не містять будь - якої інформації щодо очевидців, які б бачили момент зіткнення.

У справі відсутні докази керування автомобілем Тесла, державний номер НОМЕР_4 , саме ОСОБА_1 , а протокол відносно неї складено як на власницю транспортного засобу.

Складаючи матеріали відносно ОСОБА_1 , поліціанти не проводили огляду її автомобіля та не зафіксували у процесуальний спосіб характерних пошкоджень на її автомобілі.

Крім того, сторона захисту отримала розписку від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якою він немає до ОСОБА_1 претензій матеріального та морального характеру та повідомив, що особисто не бачив контакту автомобіля Теslа Моdеl 3 Тесла, державний номер НОМЕР_4 з його автомобілем. Також ОСОБА_2 повідомив, що у нього відсутні установчі дані третіх осіб, зі слів яких він надавав пояснення працівникам поліції.

Захисник вважає, що викладенні обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо протоколу про залишення місця ДТП, то згідно п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Матеріали справи не містять доказів наявності у діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП., адже факту вчинення нею ДТП не зафіксовано.

На підставі вищевикладеного, сторона захисту вважає, що справа відносно ОСОБА_1 має бути закрита,згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника у підтримку апеляційних доводів, зваживши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 9 КУпАП, встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п.п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 2.10 «а» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом 10.1 ПДР України, визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 2.10 «а», п.п. 10.1, 13.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Як в суді першої інстанції ОСОБА_1 так і в апеляційному суді, вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, не визнала та пояснила, що вона не вчиняла правопорушень, які їй інкримінують, зокрема вона не керувала транспортним засобом, а автомобілем керував її чоловік.

Проте, не зважаючи на доводи апеляційної скарги захисника та не визнання своєї винуватості ОСОБА_1 , висновки судді районного суду про наявність у її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП є правильними, та такими, що ґрунтуються на сукупності належних, допустимих та взаємоузгоджених між собою доказів.

За наслідками перевірки постанови суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Такий висновок підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 174041 від 15.11.2024, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 14.11.2024 року о 13 год. 50 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Незалежності, 30, керувала транспортним засобу «Tesla Model 3», номерний знак НОМЕР_2 , де не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустила наїзд на припаркований поряд транспортний засіб «Ford Grand C-Max», номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаний протокол підписаний особисто без зауважень;

--схемою місця ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів з прив`язкою до сталих орієнтирів, зафіксовано пошкодження транспортного засобу Ford Grand C-Max», номерний знак НОМЕР_3 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких останній власноруч підтвердив обставини зазначені у протоколах, при цьому чітко вказав марку та реєстраційний номер автомобіля, який пошкодив його автомобіль;

-реєстраційною карткою транспортного засобу на автомобіль«Tesla Model 3», номерний знак НОМЕР_2 належний ОСОБА_1 ;

- електронним рапортом про дорожньо транспортну пригоду за участі транспортних засобів Ford Grand C-Max», номерний знак НОМЕР_3 та «Tesla» чорного кольору номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.10 (а) залишила місце ДТП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 174049 від 15.11.2024 року та зазначеними вище доказами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суд дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що недотримання правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 призвело до зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження, тобто саме її дії безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді механічних пошкоджень транспортних засобів. Та окрім того, остання в порушення вимог п. 2.10 ПДР України залишила місце ДТП, що підтверджуються сукупністю доказів у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 за обставин та час зазначені у протоколах щодо неї не керувала транспортним засобом «Tesla Model 3», номерний знак НОМЕР_2 є безпідставними, оскільки не підтверджені жодним доказом.

При цьому слід наголосити, що сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого адміністративного правопорушення з версією сторони захисту не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи про перебування на лікуванні ОСОБА_1 у момент здійснення ДТП не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодним доказом.

Відсутність з боку ОСОБА_2 до ОСОБА_1 претензій матеріального та морального характеру не спростовують висновок суду першої інстанції щодо наявності у діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та її винуватості у їх вчиненні.

Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам події дорожньо-транспортної пригоди і не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу вчиненого правопорушення, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження захисника, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цій справі.

Суд звертає увагу, що за практикою Європейського суду з прав людини право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Апеляційний суд, під час перегляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,124 КУпАП.

При цьому суддею районного суду, дотримано вимог ст. ст. 33, 34, 36 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Проніна Юрія Олександровича залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко