Справа № 168/875/24 Провадження №33/802/86/25 Головуючий у 1 інстанції:Сухоручко Ю. О.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Крупія І.Я., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік,

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 06.08.2024 о 21 год. 35 хв. у с. Галина Воля по вул. Митрополита Ніфонта керував скутером марки «Viper SPORT», без д.н.з., з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що він не має права керування мотоциклом і ним не керував, про що повідомив працівників поліції та суд, а тому до нього не підлягає застосування додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначає, що він не керував скутером, а лише перебував на ньому. Вказує на те, що працівниками поліції відібрана у нього розписка під тиском та під диктовку. Крім того, витребувавши з відділу поліції документи відносно сплати штрафу, суд став на сторону обвинувачення та допустився до незаконного збирання доказів. Також зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги відеозаписи працівників поліції, оскільки такий відеозапис не є безперервним. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Крупія І.Я., який підтримував подану апеляційну скаргу, просив постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 331775 від 06 серпня 2024 року, складеного щодо нього за порушення вимог п.2.5 ПДР, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому також зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова (а.с.3), відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та з бодікамер працівників поліції (а.с.13), а також іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, працівник поліції мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відеозаписи які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказує на те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведена належним чином.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки він сидів на скутері, при цьому не керував ним, то такі доводи є необґрунтованими та повністю спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Як вбачається з відеозапису з відео реєстратора службового автомобіля, на зустріч руху працівникам поліції рухається скутер з увімкненим світлом фари, після того як водій вказаного скутера побачив службовий автомобіль, він зупинився біля стовпа та вимкнув світло. В подальшому вказаний транспортний засіб з поля зору не зникав (а.с.13).

Крім того, на відеозаписі з боді камер працівників поліції зафіксовано, як після зупинки скутера, під керуванням ОСОБА_1 , до останнього підійшов поліцейський, якого ОСОБА_1 повідомив, що він їде від військових, також вказав, що він є старостою. При цьому не заперечував факт керування транспортним засобом. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово просив пробачити його на перший раз, а також зазначив, що вживав алкогольні напої. Також на відео зафіксовано, як ОСОБА_1 розмовляє по телефону з чоловіком на ім`я ОСОБА_3 та говорить йому, що «їхав на скутері, був зупинений працівниками поліції, перед цим вживав пиво». В подальшому ОСОБА_1 розмовляє по телефону з чоловіком, до якого звертається « ОСОБА_4 », і також повідомляє останнього, що «був зупинений поліцейськими». Працівник поліції пояснював ОСОБА_1 , що керувати в стані алкогольного сп`яніння не можна, на що ОСОБА_1 сказав, що пив лише пиво. В подальшому поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, на що останній відмовився, при цьому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки такої відмови (а.с.13).

Є безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що зі сторони працівників поліції здійснювався щодо нього тиск, зокрема під час написання розписки про зобов`язання не керувати транспортними засобами до повного витверезіння. Вказані твердження нічим не підтверджуються та спростовуються безперервним відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.13).

Крім того, матеріали справи не містять жодних документальних підтверджень звернення ОСОБА_1 до відповідних органів із скаргами на дії поліцейських, в тому числі тиск під час написання розписки.

Не представлено таких доказів стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Доводи апелянта про те, що події не зафіксовано безперервним відеозаписом, є безпідставними і не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вони суперечать матеріалами справи.

Так, переглядом відеозапису з бодікамер працівників поліції встановлено, що процедура відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, починаючи з часу зупинки транспортного засобу, зафіксовано безперервною відеофіксацією. Кожен відеофайл розпочинається з місця, коли закінчився попередній (а.с.13).

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно яких доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

Наявність в матеріалах справи фрагментів відеозаписів та інших доказів, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.5 ПДР, а тому є допустимими і належними доказами.

Сукупність наявних в даній справі доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів його вини у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення категорії «А» йому не видавалось, є безпідставними з огляду на такі положення законодавства.

Так, санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб.

Зокрема, для водіїв передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не передбачає позбавлення права керування певною категорією транспортних засобів, зокрема тією, якою керував водій під час вчинення правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Згідно з ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії «водій» керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

Тому враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, у даному випадку він є водієм, і не відноситься до категорії "інші особи", стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст.130 КУпАП лише штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов