ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8293/24 Головуючий суддя І інстанції Курило В.О.
Апеляційне провадження № 33/818/345/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124, ст.122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.12.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за 124 КУпАП - у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн;

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн.

Судом встановлено, що 18 листопада 2024 року приблизно о 16 годині 54 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 21, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним за кермом та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_3 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим були завдані матеріальні збитки.

Таким чином, водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог пунктів 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 18 листопада 2024 року приблизно о 16 годині 54 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 21, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого з невідомих причин залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.12.2024 року щодо нього, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну вимогу обґрунтовує тим, що судом не встановлено суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки, навіть, якщо суд вважає, що подія ДТП було, у нього не було умислу залишити місця події дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він не чув та не відчував через гучну музику в машині звуку зіткнення дзеркала його автомобіля з дзеркалом заднього огляду іншого транспортного засобу.

Апелянт зазначає, що він не скоював ДТП, доказів його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоду немає, в тому числі, з долучених відеозаписів до матеріалів справи неможливо встановити факт спричинення механічних пошкоджень автомобілю «Volkswagen Touareg».

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що його транспортний засіб не оглядав працівник поліції та не встановлював будь-яких механічних пошкоджень. При цьому, ОСОБА_2 не зміг довести той факт, що пошкодження його транспортного засобу не відбулося раніше, ніж були події у цій справі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимоги, ОСОБА_1 також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно взяті до уваги пояснення інспектора патрульної поліції Гармаша П.Ю., який складав адміністративний матеріал у цій справі та був допитаний під час судового розгляду з власної ініціативи суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи ОСОБА_1 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним за ст.124 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості наступних письмових доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186790 від 02.12.2024 (а.с.2); схеми місця ДТП, яка сталася 18.11.2024, серії ЭО №15483 (а.с. 4), письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 18.11.2024 (а.с.5); письмових пояснень ОСОБА_1 від 02.12.2024 (а.с.6), а також на відомості відеозапису від 18.11.2024 (а.с.7), фотографій транспортного засобу «Ford Edge» (а.с.7), які мають надавши їм належну правову оцінку.

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу за ст.124 КУпАП та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався на дії працівника поліції до його керівництва, а також не подавав заяв до правоохоронних органів в порядку ст.214 КПК України щодо перевищення поліцейським своїх службових повноважень чи з інших підстав, хоча мав для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівників поліції під час складення ним адміністративного матеріалу у цій справі.

У відповідності до вимог 2.3 б)ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За порушення вимог зазначених пунктів ПДР України передбачена адміністративна відповідальність водія за ст. 124 КУпАП.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положеньст.251 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186790 від 02.12.2024 стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП вбачається, що він складений у повній відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП. При цьому в них зафіксовані не тільки фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а ще і письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він особисто зазначив, що з відомостями цього протоколу згоден (а.с.2).

Крім того, в своїх письмових поясненнях від 02.12.2024, що складені на окремому аркуші, ОСОБА_1 особисто зазначив, що 18.11.2024 він керував автомобілем «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , близько 16:30 рухався по вулиці Полтавський шлях, зі сторони пожежної частини в напрямку майдану Павлівський, потім приїхав додому. На наступний день він побачив, що праве дзеркало заднього огляду його транспортного засобу.

Він подумав, що хтось із сусідів його вдарив. 29.11.2024 йому зателефонував капітан поліції Гармаш Павло та повідомив, що був наїзд на припаркований автомобіль, коли він рухався в цей день, то зачепив дзеркало. Він цього не чув, тому що в автомобілі грала музика (а.с.6).

Тобто, з відомостей цих письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив той факт, що 18.11.2024 близько 16:30 він керував автомобілем «Ford Edge», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Полтавський шлях, 21. При цьому, на наступний день він також побачив пошкодження правого дзеркала заднього огляду свого транспортного засобу.

Відомості вищезазначених письмових доказів також підтверджуються відомостями схеми місця ДТП від 18.11.2024, в якій зафіксовано розташування автомобіля «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_3 , на місці ДТП, після зіткнення транспортних засобів, а також зафіксовано механічні пошкодження, а саме: розбите ліве бокове дзеркало заднього виду цього транспортного засобу (а.с.4).

В своїх письмових поясненнях від 18.11.2024 потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що 18.11.2024 орієнтовно о 16:00 він приїхав та запаркував свій автомобіль за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 28/19. Підійшовши до свого автомобіля о 17:00 він побачив, що зі сторони проїзної частини йому збили бокове дзеркало заднього виду, після чого він викликав поліцію (а.с.5).

З відомостей відеозапису (файл «Харьковское_РУ_ch7_5338_5537, починаючи з 16 год. 54 хв. 02 сек., що зазначений у правому верхньому куті відеозапису) вбачається момент зіткнення проїжджаючого автомобіля темного кольору із припаркованим автомобілем «Volkswagen Touareg», у якого вивернулося вперед ліве бокове дзеркало заднього виду. При цьому, автомобіль, який здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Touareg» їхав по Полтавському шляху в напрямку центру (а.с.7).

Відомості зазначеного відеозапису повністю спростовують апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що з відеозапису неможливо встановити момент зіткнення транспортних засобів, а також те, що на ньому відсутні будь-які відомості щодо пошкодження ліве бокового дзеркала заднього виду «Volkswagen Touareg».

З цих же самих підстав, а також враховуючи відомості інших вищезазначених письмових доказів, апеляційний суд критично ставиться до апеляційних доводів ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб потерпілого ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження в інший день та час, ніж це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186790 від 02.12.2024 за ст.124 КУпАП.

Крім того, з відеозапису (файл «Экспорт ACC-2024-12-19 15.06.06.487.ave», починаючи з 16 год. 56 хв. 16 сек., що зазначений у лівому верхньому куті відеозаписі) вбачається, що транспортний засіб «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 квадратний тип заднього номерного знаку), повертає з Павлівського майдану на Університетську вулицю (а.с.25).

При цьому, апеляційний суд не погоджується з апеляційними доводами ОСОБА_1 про те, що працівник поліції не здійснював огляд транспортного засобу «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , оскільки до матеріалів справи долучений DVD-диск, на яку містяться сім світлин цього автомобіля, на чотирьох з яких зафіксовано пошкодження правого дзеркала заднього виду зазначеного транспортного засобу (а.с.7).

Посилання сторони захисту на неможливість допиту судом за своєю ініціативою свідка ОСОБА_3 спростовується приписами ст. 251, 252 КУпАП, а також роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14.

Так, за змістом ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, пояснення свідків.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд також бере до уваги правові роз`яснення, що містяться в п.24 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008 р.) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Таким чином, всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, зокрема допит свідків, є обов`язком суду та не залежить від правової позиції захисту.

Суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, дійшов вірного висновку, що у даному випадку для вирішення питання про те, чи мали місце порушення ПДР України в діях ОСОБА_1 , а також з метою встановлення джерела походження відеоматеріалів та фотознімків, що містяться на долученому DVD-диску (а.с.25), необхідно викликати в судове засідання інспектора ОСОБА_3 для його допиту саме в якості свідка (а.с.19), що свідчить про безпідставність апеляційних доводів ОСОБА_1 в цій частині.

Під час допиту у судовому засіданні в суді першої інстанції інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Гармаш П.Ю. надав пояснення про те, що в його провадженні у відділі розшуку перебував адміністративний матеріал за фактом наїзду невстановленого автомобіля на припаркований транспортний засіб «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_3 , що відбулося 18.11.2024. В ході здійснення розшукових дій було отримано відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, які встановлені на фасаді відділення банку та відеозаписи з камер спостереження, розташовані за адресою: м. Харків, майдан Павлівський, 2. При перегляді відеозаписів було встановлено автомобіль, який ймовірно допустив зіткнення. Цей транспортний засіб було ідентифіковано по формі заднього номерного знаку (квадратний тип номерного знаку). До матеріалів справи було долучено скріншот відеозапису, де є зображення автомобіля з номерним знаком « НОМЕР_4 », який належить ОСОБА_1 . Надалі було здійснено виклик ОСОБА_1 до УПП в Харківській області, після огляду належного йому транспортного засобу встановлено характерні пошкодження на правому боковому дзеркалі заднього виду.

З цього приводу, слід звернути увагу на особливість доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

При цьому, норми ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані». Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для автоматичного відхилення показань вказаного свідка лише з огляду на її службу в правоохоронному органі. Однак, апеляційний суд зазначає, що показання свідків належить оцінувати лише у сукупності з усіма наявними доказами у справі, з яких встановлюються фактичні обставини справи.

При цьому, під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно 18.11.2024 приблизно з 16-00 год. по 17-00 год рухався на своєму автомобілі за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 21, та міг ненавмисно здійснити легке зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_3 , але це він не почув та не відчув.

Апеляційний суд критично ставиться до апеляційних доводів ОСОБА_1 про те, що він не скоював ДТП, оскільки з відомостей відеозапису (файл «Харьковское_РУ _ch7_5338_5537) вбачається, що внаслідок контактування транспортних засобів у автомобіля «Volkswagen Touareg» вивернулося вперед ліве бокового дзеркала заднього виду.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на гучну музику в його автомобілі не звільняє його від виконання ним вимог 2.3 б) та ПДР України, а саме бути уважним і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, що необхідно для забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, оскільки останній не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення транспортних засобів.

За таких обставин, твердження ОСОБА_1 щодо відсутності доказів у порушенні ним вимог п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки апелянтом не надано обґрунтованих та беззаперечних доказів на підтвердження своїх апеляційних доводів.

У рішенні ЄСПЛ від 21.027.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, стороною захисту не надано доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186790 від 02.12.2024 за ст.124 КУпАП та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, зібрані у справі докази в їх сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що не спростовано доводами апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також його поясненнями, що надані під час апеляційного розгляду, а тому відсутні підстави для задоволення поданої апеляційної скарги в цій частині, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови в цій частині - є безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст. 124, КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП, а також вимогам ч. 2 ст. 36 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Разом з цим, переглядаючи оскаржувану постанову суду першої в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП за обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186800 від 02.12.2024 за ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд погоджується з апеляційними доводами ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення та недоведеності його вини за цим правопорушення, з наступних підстав.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися достатніми доказами в їх сукупності.

Виходячи зі змісту ст.ст.7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості ( ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2.10 а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Натомість, відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186800 від 02.12.2024 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, повністю спростовуються відомостями письмових пояснень останнього від 02.12.2024, відомостями відеозаписів, що долучені до матеріалів цієї справи, а також поясненнями ОСОБА_1 , які він надавав під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, з письмових пояснень ОСОБА_1 від 02.12.2024 вбачається, що 18.11.2024 він керував автомобілем «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , близько 16:30 рухався по вулиці Полтавський шлях, зі сторони пожежної частини в напрямку майдану Павлівський, потім приїхав додому. Наступного дня він побачив, що пошкоджене дзеркало правої сторони. Він подумав, що хтось із сусідів його вдарив. 29.11.2024 йому зателефонував капітан поліції Гармаш Павло та повідомив, що був наїзд на припаркований автомобіль, коли він рухався в цей день, то зачепив дзеркало. Він цього не чув, бо в автомобілі грала музика (а.с.6).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 фактично підтвердив свої письмові пояснення від 02.12.2024, зазначивши, що він не виключає, що здійснив ДТП за обставин, що викладені вище, але не чув та не відчув цього, оскільки в його автомобілі гучно грала музика. ОСОБА_1 також зазначив, що тільки на наступний день він побачив незначні пошкодження правового дзеркала заднього виду свого автомобіля.

Такі пояснення ОСОБА_1 підтверджується також відомостями світлин, що містяться на DVD-диску, з яких вбачається, що автомобіль «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , має незначні пошкодження правового дзеркала заднього виду (а.с.7).

З відомостей відеозаписів (файли «Харьковское_РУ_ch6_5358_5506», «Харьковское_РУ_ch7_5338_5537», «Экспорт ACC-2024-12-19 15.06.06.487.ave») також не вбачається, що після контактування автомобілів «Ford Edge», номерний знак НОМЕР_2 , та «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 зупинив свій автомобіль та здійснив огляд вищезазначених транспортних засобів з метою встановлення наявності механічних пошкоджень після події ДТП.

Отже, пояснення ОСОБА_1 , що надані ним працівнику поліції та безпосередньо під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, об`єктивно свідчать про відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та уникнення ним відповідальності, що також підтверджується відомостями доказів, що долучені до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, що закріплений в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), апеляційний суд дійшов висновку, що долучені докази до матеріалів цієї справи в своїй сукупності не доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

За таких обставин, оскаржувана постанова судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.12.2024 підлягає скасуванню в частині визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а подану апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

При цьому, оскільки оскаржуваною постановою було накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення за правилами ч.2 ст.36 КУпАП (накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень), належить також роз`яснити, що у цій справі на ОСОБА_1 накладено стягнення лише за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Відповідно до ст.295 КУпАП, копія рішення по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надсилається особі, щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП.

В решті постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року, а саме в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков