КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/4755/24
Провадження № 3/505/288/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року місто Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Дзюбинський А. О., розглянувши матеріали, які надійшли з Подільського РУП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2025 на розгляд до Котовського міськрайонного суду Одеської області з Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2024 матеріали судової справи передано для розгляду судді Дзюбинському А.О.

Обставини правопорушення зазначені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення

У протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 106640 від 15.11.2024 зазначено, що 13.11.2024 о 09:40 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилась від належного виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній скоїв крадіжку, вчинивши адміністративне правопорушення )(с. 51 КУпАП) не досягнувши віку адміністратвиної відповідальності.

Пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину за ч. 1 ст. 184 КУпАП визнала повністю. Просила призначити мінімальне покарання, зважаючи на низький рівень доходу, зазначила що на даний час зробила висновки, вжила заходів щодо виховання свого сина з метою недопущення скоєння ним адміністративних правопорушень в майбутньому.

Досліджені безпосередньо у судовому засіданні докази

Окрім визнання вини ОСОБА_1 , винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться дослідженим у судовому засіданні доказами: роздруківкою журналу Єдиного обліку Подільського РУП ГУНП в Одеській області про подію №10555 від 13.11.2024, заявою ОСОБА_4 від 13.11.2024, відповідно до якої заявниця просить притягнути до адміністратвиної відповідальності батьків дитини, яка 13.11.2024 викрала з магазину напої на суму 210 грн, поясненнями ОСОБА_4 від 13.11.2024, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 13.11.2024.

Норми чинного законодавства застосовані судом, мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перекваліфікація адміністративного правопорушення

Суд зазначає про відмінність підстав для притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків за невиконання обов`язків щодо виховання дітей без конкретної прив`язки до вчинення правопорушення, в той час як ч. 3 ст. 184 КУпАП встановлює відповідальність батьків саме за вчинення їхньою дитиною (віком від 14 до 16 років) адміністративного правопорушення, якщо інше не передбачено законом.

Дрібна крадіжка передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності за вчинення якої підлягають особи, які досягли 16 років. Оскільки дитина віком від 14 до 16 років (син ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 15.11.2024 вік дитини 14 років) не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 51 КУпАП, відповідальність за її вчинок покладається на батьків або осіб, які їх замінюють відповідно до ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Для притягнення матері до відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, необхідно довести, що дитина у віці від 14 до 16 років вчинила адміністративне правопорушення (дрібну крадіжку, ст. 51 КУпАП). Адміністративна відповідальність дитини за це правопорушення не передбачена законом, а отже, відповідальність несуть її батьки. Мати не виконала обов`язки з належного виховання дитини, що підтверджується фактом вчинення нею правопорушення.

Таким чином, застосування саме ч. 3 ст. 184 КУпАП, а не ч. 1, обґрунтовується тим, що відповідальність батьків передбачена саме за конкретне правопорушення дитини, а не за загальне невиконання обов`язків щодо її виховання. Закон прямо покладає відповідальність за адміністративні правопорушення неповнолітніх віком 1416 років на їхніх батьків.

Отже, мати підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, а не за ч. 1 цієї статті.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході судового розгляду, належними та допустимими доказами підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184, а не ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 1 на ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Зважаючи на те, що ч. 1 та ч. 3 с. 184 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує її становище.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Обираючи адміністративне стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП суд беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Стягнення судового збору

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, необхідно стягнути судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, ставка якого відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 1 ст. 184 КУпАП на ч. 3 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 580 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, відповідно до ст. 308 КУпАП постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК в Одеській області/ м. Подільськ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України, номер рахунку (IBAN) UA0015746.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом внесення апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ