Провадження № 3/742/29/25
Єдиний унікальний № 742/6656/24
Постанова
07 лютого 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судових засідань Сороки Ю.О., Шептун В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого,
за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП,
В судовому засіданні 13 січня 2025 року ОСОБА_1 обставини викладені у протоколах категорично заперечив, вину в порушенні ПДР, не визнав. При цьому пояснив, що 16.11.2024 близько 20 год. керував автомобілем та приїхав до свого знайомого по вул.Густинській в м.Прилуки разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 . Вже о 01 год. 17 листопада 2024 року повертались додому та за кермо сіла ОСОБА_2 . На вулиці було темно та не світились ліхтарі. Проїхавши невелику відстань, вона допустила зіткнення із автомобілем, яке стояло на дорозі. На авто не було видно світлових стовпів і авто було пофарбовано в колір хакі, тому вона його не побачила. Власники даного авто викликали працівників поліції. Після приїзду, працівники поліції не хотіли слухати його що за кермом була саме його дружина, а не він. Їм здалося, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер. Він пройшов огляд, результат огляду 0,60 проміле. Не погодившись із результатом, оскільки алкоголь не вживав, проїхали в лікарню на освідування, де також продував Драгер. В лікарні просив, щоб взяли кров, проте йому відмовили.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Дуденок О.О. в судових засіданнях обставини викладені у протоколах категорично заперечила, вину ОСОБА_1 в порушенні ПДР не визнала. Вказала, що наявні у справі докази не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки суперечать ст.19 Конституції Українпи, а саме, що службові особи зобов`язані діяти у спосіб та в межах законодавства. Матеріали справи таким вимогам не відповідають виходячи з наступного. Працівниками поліції допущені порушення, що унеможливлювали складання протоколу та направлення його до суду. Поліцейський який склав протокол не представився особі, яка притягувалася до відповідальності та не пред`явив посвідчення. Наявні в матеріалах справи уривки відеозапису працівників патрульної поліції складаються з окремих файлів, не є безперервними і послідовними, та відсутні значні проміжки часу. І головне, відсутній запис про керування транспортним засобом будь-якою особою, в зв`язку з чим, з наявних відеозаписів не можливо встановити всі обставини подій. Так як фіксації правопорушення не відбулося, працівники поліції повинні були залучити двох свідків. В даному випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності свідків, є порушенням норм ст.266 КУпАП. Тому протокол є недопустимим доказом. Поліцейські не встановили всіх обставин справи, не надали можливості свідкам та очевидцям надати пояснення. Крім того, ОСОБА_1 не було вручено направлення до медичного закладу та не повідомлено про заклад у якому повинен був проводитись огляд. Матеріали справ не містять належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і сам факт ДТП. Крім того, вказала, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,5 проміле. З урахуванням викладених обставин, просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , знайомий ОСОБА_1 , дав показання, що 16.11.2024 близько 20 год. до нього приїхали ОСОБА_1 з дружиною. Вони грали в карти та о 01 год. вони зібрались додому. На вулицю вони вийшли разом. За кермо сіла дружина ОСОБА_4 . Через декілька хвилин почув удар авто. Він підійшов та побачив, що ОСОБА_5 допустила зіткнення з автомобілем військового. Автомобіль був без розпізнавальниз знаків, пофарбований в колір хакі. Через хвилин 5 вийшли власники авто і викликали працівників поліції. Алкоголь того вечора ніхто не вживав. Працівники поліції запропонували ОСОБА_6 пройти огляд та продути прилад Драгер.
Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_7 дав показання, що під час несення служби на лінію 102 надійшов виклик за фактом ДТП. Коли приїхали, на місці події був власник авто, яке пошкодили, водій ВАЗ та його дружина. Коли спитали хто саме був за кермом автомобіля ВАЗ і допустив ДТП, ОСОБА_1 сказав, що він. Він пояснював, що коли рухався, відволікся та допустив зіткнення з іншим автомобілем, який стояв на узбіччі. При спілкуванні з водієм було встановлено, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запал алкоголю з порожнини рота. Тому водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат огляду на драгер був позитивний. Але ОСОБА_1 з ним не погодився, тому вони проїхали до лікарні для проходження огляду. За результатами огляду в лікарні, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. За результатами огляду складено протоколи за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_8 дав показання, що під час несення служби на лінію 102 надійшов виклик за фактом ДТП, а саме ВАЗ в`їхав у припарковане на узбіччі авто військового. При приїзді на місці були учасники ДТП. Водій пошкодженого авто вказував на ОСОБА_1 як на водія авто, яке допустило зіткнення. ОСОБА_1 сам погоджувався, що керував автомобілем ВАЗ та допустив зіткнення. Спочатку учасники ДТП намагались домовиться між собою. Проте, в ході спілкування було встановлено, що водій ВАЗ має явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер. Результат був позитивний. Проте, ОСОБА_1 з результатами огляду не погодився, тому проїхали до лікарні. Огляд в лікарні був позитивний. За результатами огляду в лікарні, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Було складено протоколи за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП. Крім того додав, що разом із ОСОБА_1 дійсно була дівчина. Проте, жодних пояснень, що саме вона керувала авто, дівчина не надавала. Таких заперечень не надавав і ОСОБА_1 . При цьому вказав, що пошкоджене авто належало військовому, проте, це було звичайне авто на іноземних номерах. Воновоно не було пофарбоване ні в зелений колір, ні в колір хакі, із ліхтарями…Авто було припарковане не на дорозі, а на узбіччі, поблизу будинку. Водій військового авто, при паркуванні правил дорожнього руху не порушив. Взагалі не розуміє як можна було так в`їхати в автомобіль, який стояв на узбіччі, навіть не на дорозі…
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
У відповідності до положень ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 протокол підписав та копію отримав, що підтверджується його підписом. Пояснення не надав.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17.11.2024, який у відповідності до положень ст.63 Конституції України відмовився від дачі пояснень;
У зв`язку з вищевикладеним, суд, проаналізувавши наявні у справі матеріали в їх сукупності, показання свідків, приходить до переконання, що дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у прямому причинному зв`язку саме з порушенням ОСОБА_1 вимог п.13.1 ПДР України.
За встановлених обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що передбачено диспозицією ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.
Крім того суд враховує, що відповідно до п.п. «а» п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.
Згідно п.6 розділу І вказаної Інструкції… огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 його підписав та отримав його копію, що підтверджується його підписом.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є джерелом доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота порушення координації рухів. Результати огляду на стан сп`яніння - 0,60 проміле.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2024 за №232, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд проведено лікарем ОСОБА_10 .
Відповідно до Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2024 за №232, лікарем КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» ОСОБА_10 проведено огляд ОСОБА_1 . Результат огляду -0,29 проміле, перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно листа листа КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 20.01.2025 за №01-14/57 та Посвідчення КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» №645, лікар ОСОБА_10 пройшов тематичне удосконалення на базі КНП «ЧОПНЛ» ЧОР Прилуцького наркологічного диспансерного відділення, що надає йому право проводити дані медичні огляди.
Вказане підтверджується і переглянутим судом відеозаписом, наданим працівниками поліції.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу.
Зокрема, з переглянутого відео вбачається, що 17 листопада 2024 року під час комендантської години, працівниками поліції проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 підтвердив, що керував автомобілем ВАЗ. Вказав, що напередодні 16.11.2024. вживав алкоголь. На запитання поліцейського чи відомо йому, що заборонено керувати в стані алкогольного сп`яніння, вказав, що відомо. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 допустив ДТП. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, погодився. Результат огляду 0,60 проміле. На пропозицію пройти огляд в лікарні погодився. В лікарні, ОСОБА_1 в присутності лікаря (чоловік), пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння. Результат огляду 0,290 проміле. Поліцейськими за результами огляду складено протоколи за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП. При складенні протоколів, на запитання поліцейського з приводу керування автомобілем, знову підтвердив, що дійсно керував авто. Підписав протоколи та отримав їх копії. Від дачі пояснень у відповідності до ст.63 КУ, відмовився. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортними засобами.
За таких обставин, як при приїзді на місце ДТП, під час проведення огляду так і під час складення протоколів, ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу керував автомобілем ВАЗ та причетності до ДТП, не надавав, як і не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в лікарні, також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом автомобіля ВАЗ та як водій погодився пройти такий огляд.
Стосовно посилань захисту на те, що ОСОБА_1 не керував даним автомобілем і керувала авто його дружина, проте поліцейські проігнорували дані пояснення, суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Зміст досліджених в судовому засіданні доказів доводить те, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом в розумінні вимог ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Дані докази, досліджені судом під час розгляду справи, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, є належними, допустимими та доводять вину ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушеннях.
Показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд не приймає до уваги та відноситься до них критично, оскільки вони суперечать іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні, а також матеріалами відеофіксації, наданими працівниками поліції, та жодними доказами не підтверджені.
Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.
Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
У той же час поліцейські не можуть перевірити стан водія під час руху транспортного засобу, така можливість виникає тільки після зупинки транспортного засобу.
У ОСОБА_1 був відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота і нестійка хода, що давало поліцейському законні підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння, що і було підтверджено за допомогою приладу Драгер.
Видача водію направлення на проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння чинним законодавством не передбачена. Таке направлення оформлюється поліцейським виключно для лікаря закладу охорони здоров`я.
Щодо посилання сторони захисту на не безперервність відеозапису, то воно є слушним, однак жодним чином не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, навпаки, на зазначеному відео міститься неодноразове твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності про те, що він керував автомобілем.
У силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису, участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання сторони захисту на те, що його огляд на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків, що є порушенням Інструкції, є безпідставним.
Не є переконливими твердження сторони захисту, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить 0,5 проміле, з огляду на таке.
Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий Законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Згідно з п. 7 розділу 2 вищезгаданої Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 проміле.
За таких обставин судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 не наполягав на проходженні огляду в іншому медичному закладі, чи мав сумніви у професійності та кваліфікації лікаря, який проводив огляд та склав медичний висновок.
Також, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з відповідною заявою чи скаргою про перевищення лікарем своїх службових повноважень, що свідчить про належно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`ягніння.
Інші твердження сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення та жодним чином не спростовують наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положення ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Оцінені судом докази доводять винуватість правопорушника ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушень вимог п.п. «а» п.2.9, п.13.1 ПДР України.
Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У відповідності до ст.317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
12 січня 2025 року постановою суду об`єднано адміністративні провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП в одне провадження.
Згідно ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Зокрема, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.124, 130, 221, 283-285, 294, 321 КУпАП, суд
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення:
- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Строк позбавлення зазначеного спеціального права обчислювати з дня здачі або вилучення у ОСОБА_1 документа, що посвідчує його право керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА