ПОСТАНОВА

іменем України

11 лютого 2025 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не зазначений, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , студента 2-го курсу Київського професійного коледжу залізничного транспорту, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, -

за ч. 1 ст. 109 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Неповнолітній ОСОБА_1 16.01.2025 року близько 10:40 год. на залізничній станції «Безкид», що у с. Опорець Стрийського району Львівської області, самовільно здійснював проїзд всередині піввагона вантажного поїзда № 2113, котрий рухався у напрямку м. Мукачево Закарпатської області.

Неповнолітній ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, будучи належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у призначене судове засідання не з`явився, про поважні причини своєї неявки суддю не повідомляв. Крім того, інформація про розгляд цієї справи про притягнення неповнолітнього ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 109 КУпАП розміщувалася на офіційному вебпорталі «Судова влада України» Сколівського районного суду Львівської області у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ.

Оскільки в силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 109 КУпАП, присутність особи, який притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суддя на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП України, враховуючи також ту обставину, що викликав цю особу для його участі у судовому розгляді у даній справі про адміністративне правопорушення двічі, вважав за доцільне розглядати дану справу про адміністративне правопорушення за відсутності неповнолітньої особи, який притягається до адміністративної відповідальності. Суддя переконаний, що призначати судовий розгляд цієї справи втретє при наведених вище обставинах буде недоцільним, так як здійснення такого розгляду без участі особи, присутність якого не визначена законом як обов`язкова, не суперечитиме завданню провадження у цій справі, а всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати усі обставини цієї справи можливо й за відсутності зазначеної особи.

При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 109 КУпАП, відповідальність за цієї нормою настає за самовільний проїзд у вантажних поїздах, посадка і висадка під час руху поїзда, проїзд на підніжках і дахах вагонів, самовільне без потреби зупинення поїзда.

Як вбачається з матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення, вина неповнолітньої особи, який притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КУпАП, у розумінні згаданих приписів статей 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення на бланку серії ВАВ № 021659, котрий складений 16.01.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Підгородецьким В.В. відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 109 КУпАП у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, котре призвело до порушення Правил дорожнього руху;

- письмовими поясненнями чергового Мукачівського Загону Воєнізованої охорони АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» ОСОБА_2 , наданими ним 16.01.2025 року під час оформлення матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення, згідно з котрими неповнолітній ОСОБА_1 16.01.2025 року близько 10:40 год. був ним виявлений на залізничній станції «Безкид», що у с. Опорець Стрийського району Львівської області, всередині піввагона вантажного поїзда № 2113, котрий рухався у напрямку м. Мукачево Закарпатської області.

Суддя зазначає, що доказів істотного порушення поліцейським СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Підгородецьким В.В. законодавства при складанні відносно неповнолітнього ОСОБА_1 вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 109 КУпАП, зібрані матеріали цієї справи не містять. Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою (поліцейським) і його дії в порядку, передбаченому чинним законодавством, неповнолітнім ОСОБА_1 та/чи його законним представником не оскаржувались.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях неповнолітньої особи, який притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КУпАП, оскільки останній здійснював самовільний проїзд у вантажному поїзді.

Поряд з цим, за змістом ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, 139, ч. 3 ст. 154, ч. 2 ст. 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу, а згідно з ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату вчинення ним зазначеного вище адміністративного правопорушення виповнилося повних шістнадцять років, а, отже, таке правопорушення вчинене ним у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 109 КУпАП, згідно з ч. 2 ст. 13 КУпАП, не відноситься до переліку тих, на підставі, котрих неповнолітні особи несуть відповідальність на загальних підставах, а тому, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до неповнолітнього ОСОБА_1 слід застосувати захід впливу з числа регламентованих у ст. 24-1 КУпАП, зокрема у вигляді попередження, що буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Оскільки суддею винесено постанову про застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходу впливу, а не про накладення на нього адміністративного стягнення, то передбачений ст. 40-1 КУпАП судовий збір до сплати ним не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 24-1, 40-1, 109, 221, 245, 251-252, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Неповнолітнього ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КУпАП, та застосувати щодо нього захід впливу у вигляді попередження.

Оскільки дана постанова про застосування заходу впливу у вигляді попередження винесена за відсутності неповнолітнього ОСОБА_1 , то цю постанову у частині застосування заходу впливу, слід виконати у спосіб вручення її копії у порядку і строки, передбачені статтею 285 КУпАП, особі, щодо якого застосовано захід впливу.

Зокрема копію цієї постанови слід протягом трьох днів вручити під розписку або вислати особі, щодо якої її винесено, про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН