Справа №585/4043/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Цвєлодуб Г. О.
Номер провадження 33/816/306/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Каченюка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Каченюка О.І. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік за те, що 15 вересня 2024 року близько 14 год. 15 хв. в с. Борозенка по вул. Конотопській, 28, керував автомобілем «Фіат Добло», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, у діях водія ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, Іржавський 15 вересня 2024 року близько 14 год. 48 хв. в м. Ромни по вул. Конотопській, 164, керуючи автомобілем «Фіат Добло», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив виїзд на праве узбіччя, а в подальшому на газон, де здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

У діях водія ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Надалі було встановлено, що водій ОСОБА_1 15 вересня 2024 року близько 14 год. 48 хв. в м. Ромни по вул. Конотопській, 164, керував автомобілем «Фіат Добло», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

Таким чином, у діях водія ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаючи постанову незаконною, адвокат Каченюк О.І. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі останній просить постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати. Постановити нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

У разі, якщо апеляційний суд не знайде підстави для закриття провадження, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апелянт просить постановити нову постанову та визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши положення ст. 69 КК України, із врахуванням практики ЄСПЛ, накласти на останнього стягнення у виді штрафу без застосування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що долученими до матеріалами справи дисками не підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, не зафіксовано пропозиція останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та беззаперечна відмова від такого проходження.

Окрім цього протоколи були складені за одним і тим же фактом, та містять неточності у часі скоєння правопорушень.

Також судом не надано оцінку складеному протоколу о 19 год. 15 хв., який свідчить про зловживання працівниками поліції своїми правами.

ОСОБА_1 було позбавлено права на професійну правничу допомогу, оскільки судом було проігноровано клопотання адвоката про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Оскільки останній перебуває на військовій службі за мобілізацією, посвідчення водія нерозривно пов`язано із виконанням ним своїх обов`язків із захисту та оборони держави. Так як, така необхідність має велике суспільне значення, а судочинство має індивідуальний характер, апелянт вважає, що в даному випадку можливе застосування ОСОБА_1 покарання без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Таким чином, апелянт вважає, що суд не повно з`ясував обставини справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Каченюка О.І., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з рішенням судді в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП, а оскільки захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І. не оскаржує постанову в цій частині, то апеляційний суд не вдається до оцінки висновків суду в даній частині.

Що стосується визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд перевіривши матеріали справи встановив наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 130058, складений за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 129887, складеного за фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Так, із долучених відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що 15 вересня 2024 року близько 14 год. 15 хв. в с. Борозенка по вул. Конотопській, 28 працівниками поліції із використання спеціального звукового сигналу було зупинено автомобіль «Фіат Добло», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівників поліції із водієм, останній повідомив, що вживав алкогольні напої.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, останньому роз`яснено про заборону керувати транспортним засобом, про що відібрано розписка.

Також, як вбачається із відеозаписів записаних на нагрудну камеру працівників поліції, що 15 вересня 2024 року близько 14 год. 48 хв. на вул. Конотопській, 164 в м. Ромни відбулася дорожня-транспортна пригода, за участю ОСОБА_1 , котрий керуючи автомобілем «Фіат Добло», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив виїзд на праве узбіччя, в подальшому на газон, де здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

У відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я з метою проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, у присутності лікаря останній відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження захисника про відсутність на долучених відеозаписах підтвердження пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння 15 вересня 2024 року о 14 год. 48 хв., апеляційний суд вважає необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Вимога пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, висловлена ОСОБА_1 працівником поліції, була зумовлена виявленням у нього відповідних ознак сп`яніння, що належно зафіксовані в матеріалах справи. Чинне законодавство надає інспектору поліції повноваження запропонувати особі пройти огляд на визначення стану сп`яніння у випадку підозри, що особа перебуває у такому стані. У свою чергу, п. 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на першу вимогу поліцейського.

Втім, прибувши до медичного закладу, у присутності лікаря, зазначений обов`язок ОСОБА_1 виконати відмовився, відтак йому в провину ставиться невиконання власне п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про складання працівниками поліції два протоколу про адміністративне правопорушення за одним і тим же фактом, спростовується долученими доказами, зокрема відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.

Вказані докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 двох окремих адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП в один день, з різницею у часі всього пару хвилин.

Жодних неточностей в часі на, що апелює захисник, апеляційний суд не вбачає. Так, у діях ОСОБА_1 , вчинених 15 вересня 2024 року о 14 год. 15 хв. та 14 год. 48 хв., наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що складено два окремих протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 130058, ЕПР 1 № 129887.

Складання одно із протоколів о 19 год. 15 хв. 15 вересня 2024 року не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про здійснення розгляду матеріалів справи відносно ОСОБА_1 у відсутності його захисника, апеляційний суд зауважує наступне.

15 жовтня 2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання захисника про зупинення провадження у справі у зв`язка з призовом ОСОБА_1 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Жодних клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, призначене на 15 жовтня 2024 року, захисником не було подано, зважаючи на те, що в поданому клопотанні про зупинення провадження, останній був проінформований про час та дату судового розгляду.

Окрім цього статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Щодо апеляційних доводів про необхідність застосування аналогії закону шляхом поширення дії ст. 69 КК Україні на положення КУпАП та можливості призначення водію ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобам, апеляційний суд зазначає наступне.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено імперативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

А відповідно до вимог ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, згідно якого адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Разом з тим, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУпАП, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 01 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І. на цю постанову, без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.