Номер провадження: 33/813/437/25
Номер справи місцевого суду: 503/2063/24
Головуючий у 1-й інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах

Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 03 січня 2025 року

встановив:

Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 03 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Cудом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2024 року о 22:44 год водій ОСОБА_1 по вул. Дідейчука в м. Кодима керував транспортним засобом «Mazda» 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, при цьому від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 03 січня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що не було підстав для зупинки транспортного засобу правоохоронцями, які визначені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тому зупинка транспортного засобу була неправомірною. Протокол про адміністративне правопорушення складений правоохоронцями містить невідповідності, оскільки до матеріалів справи не долучено його письмові пояснення, про які зазначено у протоколі. Крім того, протокол не містить даних щодо засобу відеофіксації, а сам відеозапис є неповним та містить лише фрагменти відеофіксації. Поліцейськими порушено порядок проведення огляду, оскільки на вимогу правоохоронців він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак цей технічний засіб не працював, у матеріалах справи відсутні сертифікат його відповідності та свідоцтво перевірки. Правоохоронцями не складався акт тимчасового затримання транспортного засобу. Також матеріали справи не містять направлення водія на огляд з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що перешкодило йому самостійно звернутися до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду. Вважає, що законодавством не встановлено відповідальність за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється факт керування ним транспортним засобом у часі та місці, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, як і те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення вказаної вище вимоги, апелянт під сумнів не ставить, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення, серед іншого, поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №323329 від 10 веренся 2024 року, відеозаписах, долучених поліцейськими до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №323329 від 10 вересня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «10 вересня 2024 року о 22:44 год» в м. Кодима по вул. Дідейчука, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Від підписання протоколу, надання пояснень, отримання його копії, ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським зроблено відповідні відмітки у документі, що відповідає положенням ч.3 ст. 256 КУпАП.

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи, убачається, що правоохоронцями було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час з`ясування обставин, зокрема причин з яких водій не зупинявся на вимогу поліцейських, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим на його адресу висловлено вимогу щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). При цьому, водієві роз`яснено, що допустимою нормою алкоголю в крові є 0,2 проміле, у разі якщо цифровий показник приладу покаже більший результат, буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, якщо ж результат буде меншим, то водій зможе продовжити рух транспортним засобом. Також ОСОБА_1 роз`яснено можливість пройти такий огляд у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. Водія попереджено, що у разі відмови від проходження огляду, стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, перед початком проведення якого, правоохоронцем здійснено перевірку справності спеціального технічного засобу, який показав відсутність алкоголю. Нібито намагаючись декілька разів поспіль пройти огляд за допомогою газоаналізатору, нехтуючи вказівками правоохоронців, ОСОБА_1 своїми діями (видував з легень недостатню кількість повітря не чекаючи сигналу газоаналізатора про звершення процедури забори повітря), фактично ухилився від проходження огляду. Поліцейський повідомив водія, що у такому разі він або проходить огляд на місці, чи у закладі охорони здоров`я або ж відмовляється від проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 відповів, що він не буде проходити огляд, та вимагав повернути йому посвідчення водія (22:57:56 час вказаний на відеозаписі). Також з відеозапису убачається, що від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився (00:22:57 час вказаний на відеозаписі).

Установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу, водій транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за

ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань апелянта на недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимального обсягу відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, засоби відеозапису правоохоронцями використовувалися, починаючи з часу зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія, виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, висловлення на його адресу вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмови водія від проходження такого огляду та закінчуючи моментом складення адміністративних матеріалів справи, що спростовує твердження апелянта про недопустимість відеозапису, як джерела доказу.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що правоохоронцями порушено порядок проведення огляду на місці зупинки, з підстав викладених в апеляційній скарзі, суд відхиляє, оскільки з відеозапису убачається, що перед проведенням огляду водія, поліцейським було проведено перевірку спеціального технічного засобу на предмет його справності, шляхом проведення забору повітря, який показав відсутність алкоголю у приладі. При цьому ОСОБА_1 своїми діями фактично відмовився від проходження цього огляду, та у подальшому підтвердив правоохоронцям, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.5 розділу II Інструкції).

З відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не звертався до правоохоронців з вимогою про надання йому сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, тому аргументи апелянта щодо відсутності цих документів у матеріалах справи не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи направлення на огляд водія, апеляційний суд оцінює критично, оскільки від проходження огляду у спеціалізованому закладі охорони ОСОБА_1 відмовився, тому не було необхідності у складенні правоохоронцем цього документа.

Посилання апелянта про те, що правоохоронцями не долучено до матеріалів справи його письмові пояснення, апеляційний суд відхиляє, оскільки від написання пояснень ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відеозаписом. Сама по собі вказівка у протоколі про те, що до нього додаються письмові пояснення водія на окремому аркуші є помилкою, яка носить суто технічний характер та не впливає на правильність та достовірність інших відомостей, зафіксованих поліцейським у протоколі.

Не конкретизація у протоколі інформації щодо засобу відеофіксації, за умови, що відеозапис стосується предмету доказування, сама по собі не має правового значення, оскільки КУпАП не встановлює вимог до змісту протоколу щодо обов`язковості зазначення відомостей про засіб відеофіксації.

Твердження апелянта про те, що законодавством не встановлено відповідальність особи за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, ґрунтується на помилковому тлумаченні апелянтом норм закону.

Щодо доводів апелянта про недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", апеляційний суд звертає увагу на таке.

З відеозапису убачається, що поліцейським було повідомлено водія про причину зупинки транспортного засобу, а саме про те, що водій та пасажир автомобіля не були пристебнуті пасками безпеки, однак у той час, коли поліцейський підійшов до транспортного засобу, водій поїхав з місця події, на вимогу поліцейського зупинити транспортний засіб не реагував, до поки правоохоронці не наздогнали автомобіль (22:51:33-22:51:46 час вказаний на відеозаписі).

Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, надати документи, перелік яких визначено законом та у разі необхідності пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не стосується предмету розгляду цієї справи, і не свідчить про неправомірні дії правоохоронців.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими не було складено акт тимчасового затримання транспортного засобу, апеляційний суд відхиляє, зважаючи на таке.

Так, дійсно положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено можливість відсторонення особи від керування транспортним засобом у разі наявності підстав вважати, що така особа перебуває, зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на те, що у даному випадку, за фактичних обставин цієї справи, правоохоронцями не вчинялися дії з тимчасового затримання транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , то у правоохоронців не виникало обов`язку складати документи про які вказує апелянт, а саме акт тимчасового затримання транспортного засобу, а відтак саме по собі не складення цього документа не має правового (юридичного) значення для вирішення справи та не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 03 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко