№ 3/183/784/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 рокусуддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участі захисника Кондренко К.П.,

в с т а н о в и в :

15.12.2024 року о 00.50 годині по вул. Гетьманська, 27 в м. Самар Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай Елантра», д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак хотів пройти медичний огляд в присутності свого захисника. Просив закрити справу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кондренко К.П. в судовому засіданні надала клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивоване наступним.

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має по-перше, керувати транспортним-засобом, а по-друге перебувати в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто працівники поліції повинні представити суду належні докази того, що особа керувала автомобілем і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

З наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що водія було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом, чи за допомогою буксирування. Натомість з оглянутого відеозапису вбачається, що автомобіль перебуває без руху по вул. Гетьманська, 27, м. Самар.

Технічні записи працівників поліції не містять факту керування транспортним засобом та факту зупинки транспортного засобу.

Якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

З урахуванням наведеного факт керування транспортним засобом та зупинки, не є доведеним поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП належить визнати необґрунтованим.

Щодо встановлення факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного, сп`яніння, ОСОБА_1 від проходження даного огляду не відмовлявся, а навпаки повідомив працівникам поліції, що пройде огляд, але в присутності свого адвоката. Та попросив зачекати на його приїзд. Через деякий час працівники поліції, не дочекавшись приїзду адвоката, повідомили ОСОБА_1 , що час на проведення огляду сплинув та розпочали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Просила суд звернути увагу, що в даному протоколі зазначенні недостовірні відомості, а саме, що водія було відсторонено від керування. Зазначена процедура проведена не була. Так як в матеріалах справи відсутні будь які докази відсторонення водія від керування транспортним засобом.

З аналізу ч.1 ст.266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія), щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами.

Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що ним керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія. Просила закрити справу про адміністративне правопорушення.

Не зважаючи на не невизнання своєї вини, суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі наступних доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт правопорушення, разом з відеозаписом до нього; рапорту інспектора поліції про те, що 15.12.2024 року о 00.50 годині по вул. Гетьманська, 27 в м. Самар Дніпропетровської області, був зупинений автомобіль «Хюндай Елантра», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився пройти на місці зупинки транспортного засобу, огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП «ОМПЦЛЗ «ДОР».

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, суд дійшов наступних висновків.

Посилання захисника на той факт, що за ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має по-перше, керувати транспортним-засобом, а по-друге перебувати в стані сп`яніння, відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто працівники поліції повинні представити суду належні докази того, що особа керувала автомобілем і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення і в даному випадку встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не є необхідним.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, матеріали справи містять відеозапис з відео файлами, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак просить це зробити в присутності його адвоката.

Водночас, на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції, не порушуючи права на захист ОСОБА_1 , надає йому право на приїзд адвоката, при цьому зазначає, що проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я має відбутися не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Разом з тим, після закінчення двох годин, захисник ОСОБА_1 на місце зупинення транспортного засобу не прибув, внаслідок чого було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі дії працівника поліції суд вважає правомірними і такими, що не свідчать про порушення права на захист.

Водночас, навіть в такому випадку, ОСОБА_1 не був позбавлений права пройти огляд в медичному закладі, однак такі дії ним зроблені не були.

Захисник заперечувала факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, зазначаючи, що на відео відсутній момент зупинки транспортного засобу.

Однак, згідно з рапортом інспектора поліції Артема Козинського 15.12.2024 року о 00.50 годині по вул. Гетьманська, 27 в м. Самар Дніпропетровської області, був зупинений автомобіль «Хюндай Елантра», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру.

Обставини, викладені в рапорті, повністю підтверджуються відеозаписом, долученим до протоколу, на якому ОСОБА_1 на місці події 15.12.2024 року факт того, що саме він був за кермом не заперечував.

Щодо доводів захисника про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, як зазначено в протоколі, суд зазначає наступне.

Статтями 260, 265-1 та 266 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення), ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобами осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп`яніння.

З аналізу ч.1 ст.266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що ним керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, слід зазначити, що вказані обставини не є підставою для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

За таких обставин, позицію ОСОБА_1 щодо невизнання своєї провини суд сприймає, як версію захисту з метою уникнення покарання за вичинене правопорушення.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 130, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 дів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню протягом трьох місяців.

Суддя В.В. Березюк