Номер провадження: 33/813/30/25
Номер справи місцевого суду: 517/692/24
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

захисника адвоката Шокота Антона Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника адвоката Шокота Антона Степановича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 12 червня 2024

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та застосОвано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 гривень.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 15 травня 2024 року біля 22 год 00 хв поблизу с-ща Затишшя, Роздільнянського району, Одеської області на відстані до 23 000 метрів від лінії ДКУ було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з гр. України ОСОБА_2 намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску на вихід з України в Республіку Молдову, на напрямку с-ще Затишшя (Україна) с. Колосово (Республіка Молдова) в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник Шокот А.С. який діє в

інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 12 червня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на необґрунтованість, безпідставність оскаржуваної постанови суду та неповноту судового

розгляду.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, то суд порушив вимоги ч. 2 ст. 283 КУпАП. Вказує, що після виявлення ОСОБА_1 поблизу смт Затишшя його було запрошено та доставлено на віпс ОСОБА_3 для з?ясування обставин та складання документів про адміністративне правопорушення, проте в матеріалах справи немає жодного запрошення та згоди ОСОБА_1 прослідувати у режимний об?єкт ДПСУ - віпс ОСОБА_3 , який знаходиться у 36 км від місця затримання останнього.

Вказує, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи

не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону. Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт інспектора прикордонної служби самі по собі не є безумовними та беззаперечними доказами доведення винуватості особи у вчинені адміністративного правопорушення.

Суду не надано ні схеми правопорушення, ані фото-відео фіксації факту вчинення правопорушення, чи показів свідків, тобто суду не надано беззаперечних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Натомість суду надані докази невинуватості ОСОБА_1 а саме: медичні документи

відносно ОСОБА_1 , який має вади серця; копія квитка на потяг з кінцевим місцем призначення м. Крижопіль; копія паспорта: копія свідоцтва про народження доньки

ОСОБА_4 2008 року народження, дружина та донька ОСОБА_1 мешкають у м.

Запоріжжя; студентський квиток ОСОБА_5 , який на теперішній час закінчує навчання у Львівській національній музичній академії. Зазначені докази судом необгрунтовано відхилені.

Таким чином, захисник вважає, що враховуючи принцип презумпції невинуватості, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.

204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необгрунтованим та передчасним.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Шокот Антон Степанович апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно з частиною 2 цієї статті відповідальність настає за вчинення тих саме дій, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналіз змісту диспозиції ч. 1, 2 статті 204-1 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що вказані норми за своєю властивістю є бланкетними, тобто з метою їх застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до ст. 35 Закону особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Правила, які визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724).

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 292855 від 15 травня 2024 року, з якого вбачаються дані про особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення; рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_6 від 15 травня 2024 року; схемою місцевості виявлення правопорушення від 15 травня 2024 року; письмовим поясненням гр. ОСОБА_1 від 15 травня 2024 року; витягом з бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Ризик» від 15 травня 2024 року; доповідною запискою про результати проведення перевірочних заходів та письмовою заявою гр. ОСОБА_1 від 15 травня 2024 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 292855 від 15 травня 2024 року, 15 травня 2024 року о 22 год. 00 хв поблизу с-ща Затишшя, Роздільнянського району, Одеської області на відстані до 23 000 метрів від лінії ДКУ було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з гр. України ОСОБА_2 намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску на вихід з України в Республіку Молдову, на напрямку с-ще Затишшя (Україна) с. Колосово (Республіка Молдова) в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , заперечень, зауважень чи клопотань від якого не надходило (а.с. 1).

Наведені вище відомості, також відображені у рапорті начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) підполковнику ОСОБА_7 (а.с. 2).

Згідно з письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 15 травня 2024, останній пояснив, що хотів перетнути державний кордон, свою вину визнав, пояснення написані ним власноруч, доповнень и зауважень не має. (а.с. 4)

Відповідно до доповідної записки про результати проведення перевірочних заходів, було встановлено що, громадянин ОСОБА_2 давно задумався про незаконний перетин державного кордону України, оскільки законних підстав для цього не мав, почав шукати на форумах та в чатах «Телеграм» маршрути виходу поза межами ППр. Так, знайшовши в додатку «Телеграм» чат «Я вышел ПМР», невідома особа скинула маршрут, як незаконно перетнути ДКУ. Декілька днів тому, ухилянт запропонув своєму товаришу, з яким познайомилися на роботі, гр. ОСОБА_8 піти з ним, на що останній погодився. Вказані особи 15.05.2024 прибули до м. Одеси та о 18:19 год сіли на потяг Одеса-Рахів, вийшли на ст. Затишшя, звідки мали прямувати до ДКУ. Проте, на вищевказаній станції були виявлені військовослужбовцями ДПСУ та відносно яких, було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-2 КУпАП. (а.с. 6)

Згідно до заяви ОСОБА_1 від 15 травня 2024 року щодо повідомлення йому про час та місце розгляду справи, просив розглянути справу без його участі, свою вину визнав повністю скоєному щиро розкаєвся (а.с. 8).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи немає жодного запрошення та згоди ОСОБА_1 прослідувати у режимний об?єкт ДПСУ, є безпідстаними, оскільки не спростовують вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги що матеріали справи не містить, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону, апеляційний суд звертає увагу на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 намагався перетнути кордон в пішому порядку та з документами, що посвідчують особу.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить в собі всі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 550 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350,00 грн та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року (головуючий суддя А.І. Дришлюк) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шокот Антон Степанович, залишено без задоволення, постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року залишено без змін.

З приводу відсутності в матеріалах справи фото, відеоматеріалів факту вчинення правопорушення, апеляційний суд зазначає, що нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18 вересня 2013 року № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП.

Посилання на те, що не надано схеми, є безпідставним, оскільки спростовується матеріалами справи (а.с. 3), на якій зафіксовано місце виявлення правопорушника, напрямок руху, ймовірний маршрут та ймовірне місце перетину ДКУ.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, є необґрунтованими, оскільки надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення докази, надають можливість суду повністю встановити суть та обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи щодо наданих доказів невинуватості ОСОБА_1 а саме: медичні документи відносно ОСОБА_1 , який має вади серця; копія квитка на потяг з кінцевим місцем призначення м. Крижопіль; копія паспорта: копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 2008 року народження, дружина та донька ОСОБА_1 мешкають у м. Запоріжжя; студентський квиток ОСОБА_5 , який на теперішній час закінчує навчання у Львівській національній музичній академії, оскільки вказані докази не вливають на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника адвоката адвоката Шокота Антона Степановича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова