Провадження № 33/811/145/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

встановив:

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 15.01.2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду 18.12.2024 близько 16:20 по вул. Трускавецька, 2 у м.Львові, вчинила дрібне хуліганство відносно ОСОБА_2 , а саме виражалась нецензурною лайкою та шарпала потерпілу.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не встановлено фактичних обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_2 в день події поводилася агресивно та нецензурно висловлювалася під час розмови з нею, апелянт не мала на меті жодним чином ображати ОСОБА_2 .. Також апелянт зазначає, що жодних хуліганських дій не вчиняла та не порушувала громадський спокій.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибула, при цьому подала клопотання від 05.02.2025 року про відкладення розгляду справи через ніби-то хворобу її дитини, водночас до згаданого клопотання ОСОБА_1 не додала будь-яких підтверджуючих документів про поважність причини неявки, а отже її неявка визнається неповажною, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи № 465/10318/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практити Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Відповідно до Постанови ВСУ від 04.10.2012 у справі 5-7к12, особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Під діями, що порушують громадський порядок чи спокій громадян слід вважати зневажливе ставлення винного, як правило безпричинне, до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ознака ця однаково характеризує, як об`єктивну сторону дрібного хуліганства порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону хуліганські мотиви вчинення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення ВАД №390454 від 30.12.2024 року не містить відомостей щодо ознак порушень діями ОСОБА_1 громадського порядку та ознак неповаги до суспільства (ст.173 КУпАП).

Більше того, єдиним доказом, яким суд першої інстанції обґрунтував наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, є пояснення ОСОБА_2 від 19.12.2024 року, яка також не містить жодних даних про порушення ОСОБА_1 громадського порядку, тобто вчинення хуліганських дій. Інші докази, долучені до матеріалів справи, зокрема пояснення ОСОБА_3 від 20.12.2024 року (а.с.4), наказ про проведення службового розслідування №56од від 20.12.2024 року (а.с.5) та акт про відсутність на роботі ОСОБА_1 №1 від 20.12.2024 року (а.с.6), не можуть бути використані як докази в цій справі, оскільки не містять жодних відомостей про обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №390454 від 30.12.2024 року.

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дрібне хуліганство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, водночас матеріалами справи підтверджується лише наявність конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 через особисті неприязні відносини між вказаними особами, що не охоплюється диспозицією ст.173 КУпАП та не може вважатись дрібним хуліганством.

Відтак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів її вини.

Таким чином, крізь призму вимог ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування як незаконної постанови суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Франківського районного суду м.Львова від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №465/10318/24 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.