Єдиний унікальний номер справи 333/5973/24
Номер провадження 3/333/37/25
ПОСТАНОВА

іменем України

06 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя Стоматов Е.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 809747 за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 24.06.2024 року о 22 годині 03 хв. у місті Запоріжжі, по вулиці Привокзальній, буд. 7 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального тесту Alcotest Drager 6820. Тест № 2267, результат 0,44% проміле. З результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування без порушень ПДР.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

30.01.2025 року адвокат Ткаченко Д.С. подав клопотання про закриття провадження у справі в якому просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що працівниками поліції не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факт порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Протокол про адміністративне правопорушення суперечить вимогам п.1 Розділу II Інструкції, яка підлягає виконання співробітниками поліції і яка визначає, що у протоколі повинно бути зазначено чіткий перелік документів,які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Працівники поліції не дотримались вимог діючого законодавства в частині направлення особи до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. З відеозапису вбачається, що стверджувальної та чіткої згоди водія із результатами тесту не має та на відеозаписі вона не зафіксована.

В судовому засіданні адвокат Ткаченко Д.С. підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею ст.280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

При цьому суд звертає увагу, що на відеозаписі, який долучено до адміністративних матеріалів працівник поліції дійсно повідомляє водію ОСОБА_1 , що його було зупинено на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», однак в порушення вимог ч.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» не поінформував водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Також з наданого відеозапису вбачається, що поліцейським протягом всього часу з моменту зупинки і до закінчення відеозапису, не приймалось жодного рішення щодо порушення водієм ПДР, яке могло бути підставою для зупинення. Таким чином, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було б зупинити.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 8,12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Якщо після оформлення направлення та доведення його змісту до водія транспортного засобу, останній відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395).

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, виявлені ознаки його сп`яніння, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водію було оголошено письмове направлення та він відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП (закінчений склад правопорушення).

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом складання та оголошення (доведення змісту) письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, в них взагалі відсутнє письмове направлення водія на огляд до медичного закладу, а саме до КНП «ОКЗНПД» ЗОР. Крім того, з відеозапису вбачається, що водієві навіть не було запропоноване пройти огляд в медичному закладі, а направлення не складалось, не оголошувалось та під підпис не вручалось.

Таким чином, працівники поліції не дотримались вимог діючого законодавства в частині направлення особи до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння , а ОСОБА_1 не може вважатися таким, що був направлений на відповідний огляд до медичного закладу, у встановленому законодавством порядку.

Суд звертає увагу, що з долученого відеозапису з боді камер поліцейського вбачається, що одразу під перевірки водійського посвідчення, після зупинки транспортного засобу, працівник патрульної поліції о 21год. 48хв. відеозапису питає «Готові пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці?», водій ОСОБА_1 відповідає: «А є якись другий варіант?». При цьому водію не було повідомлено та роз`яснено його право відмовитись від проходження тесту на стан сп`яніння на місці, не було повідомлено та роз`яснено його право не погоджуватись із результатами тесту на місці, не було повідомлено та роз`яснено його право пройти огляд в медичному закладі, у разі відмови чи незгоди із результатами тесту.

Також о 21год. 51хв. відеозапису поліцейський питає: «Ви в стані алкогольного сп`яніння. Ви употребляли. Ви згодні із результатом?». Водій ОСОБА_1 відповідає: «Та ви шо! А шо надо робить в таких случаях?». При цьому знову жодної відповіді не має, немає роз`яснення права не погоджуватися із результатом тесту та пройти такий огляд в медичному закладі. Поліцейський знов питає: «Ви згодні із результатом?», водій ОСОБА_1 відповідає: «Я не знаю». Пізніше, о 21год. 51хв. відеозапису поліцейський в останнє питає: «Ви згодні із результатом?» ОСОБА_1 відповідає: «Та ну наверно, я ж не знаю». Саме цю відповідь поліцейський розцінює, як згоду із результатом огляду на місці зупинки.

Однак, фактично матеріали відеозапису не містять стверджувальної та чіткої згоди водія із результатами тесту та на відеозаписі така згода не зафіксована, а письмове направлення водія на огляд до медичного закладу не складалося та відсутнє в матеріалах адміністративної справи.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП порушення порядку проведення огляду тягне за собою недійсність його результатів.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б відповідно до критерію «поза розумним сумнівом» доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.130,221,245,247,280,283-284,289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст.130КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальність, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов