КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1024/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Таранченко Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165839 від 04 листопада 2024 року - 28 жовтня 2024 року водій ОСОБА_1 о 07 год. 20 хв. в м. Київ, просп. Леся Курбаса, 58, керував транспортним засобом Volkswagen Bora д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» (м. Київ, вул. Відпочинку, 18) у лікаря-нарколога ОСОБА_2 та підтверджується висновком медичного закладу, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 24 грудня 2024 року адвокат Таранченко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.

Разом з апеляційною скаргою було подане клопотання, у якому порушене питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисниця ОСОБА_1 зазначає, що постанова була оскаржена, шляхом направлення 09 грудня 2024 року апеляційної скарги, через «Електронний суд» відразу до суду апеляційної інстанції, так як функціонал платформи «Електронний суд» не дозволяє фізично оскаржити постанову через суд першої інстанції, оскільки представниця ОСОБА_1 не була залучена до розгляду справи у суді першої інстанції. Лист з Київського апеляційного суду про направлення апеляційної скарги через суд першої інстанції було отримано 20 грудня 2024 року, відтак вважає, що строк було пропущено з поважних підстав.

Доводи апеляційної скарги адвокат Таранченко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що, якщо інспектор поліції бачить ознаки сп`яніння у водія, він зобов`язаний запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціального приладу (зазвичай - Драгер).

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала також тим, що письмове направлення до медичного закладу на місці події працівниками поліції не складалось.

Також захисниця ОСОБА_1 - адвокат Таранченко Ю.В. зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги порушення процедури відібрання біологічного матеріалу при проведенні медичного огляду у медичному закладі, а саме зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, при цьому зразки відбирають в стерильні одноразові флакони.

Крім того, доводи апеляційної скарги адвокат Таранченко Ю.В. обгрунтовує тим, що відразу після забору біологічного матеріалу, його потрібно доставити до лабораторії протягом двох годин.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала також тим, що відео з бодікамер патрульних поліції надані у трьох варіантах, де жодне не розпочате від початку та не доведено до кінця, що також викликає сумнів у достовірності інформації.

Крім цього, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 проживає у м. Покровськ Донецької області, де станом на теперішній час йдуть бойові дії, відтак бути присутнім особисто в судовому засіданні він не зміг, однак повідомив суд про свій намір бути присутнім та дати пояснення, шляхом направлення на електронну адресу суду заяви, проте даний факт взагалі не було відображено у постанові суду першої інстанції.

Адвокат Таранченко Ю.В. та ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи адвоката Таранченко Ю.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року, на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими.

У матеріалах справи наявний супровідний лист голови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року про направлення апеляційної скарги адвоката Таранченко Ю.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Святошинського районного суду міста Києва для виконання вимог ст. 294 КУпАП, яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції 10 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» (а.с. 23).

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165839 від 04 листопада 2024 року, із якого вбачається, що 28 жовтня 2024 року водій ОСОБА_1 о 07 год. 20 хв. в м. Київ, просп. Леся Курбаса, 58, керував транспортним засобом Volkswagen Bora д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» (м. Київ, вул. Відпочинку, 18) у лікаря-нарколога ОСОБА_2 та підтверджується висновком медичного закладу, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 005766 від 28.10.2024 року, заповненого 30.10.2024 року, відповідно до якого на час огляду - 28.10.2024 року о 08 год. 05 хв. ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (опіати - морфій, канабіноїди - марихуана, амфетамін, метамфетамін, МСЛП) (а.с. 4);

- у повідомленні про запрошення до підрозділу поліції громадянина ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення 04.11.2024 року о 09 год. 00 хв. за адресою м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9 (а.с. 5);

- у рапорті, із якого вбачається, що під час несення служби по ОПБ у складі АП Рубін 805, приблизно о 07:20 год. за адресою м. Київ, просп. Леся Курбаса, 5В, був виявлений транспортний засіб Volkswagen Bora д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушував вимоги правил дорожнього руху, а саме: керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3е ПДР України. У ході спілкування з водієм, були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість та виражене тремтіння пальців рук. Водій погодився на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на бодікамеру 472087, 473577 (а.с. 6);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3357322 від 28.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки водій, керуючи транспортним проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора (а.с. 7);

- на відеозаписах із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які кореспондуються з фактичними обставинами справи та вказують на факт порушення водієм вказаних правил ПДР, зокрема, на відеозаписах зафіксований факт зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , де йому було повідомлено, що останній проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, що відобразилось на відеореєстраторі та з чим водій погодився, надалі водію були повідомлені ознаки на стан наркотичного сп`яніння, проведено пробу Ромберга, перевірено реакцію зіниць на світло та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 висловив згоду. Зафіксовано факт проходження огляду у закладі охорони здоров`я, забір біологічного матеріалу та складання адміністративних матеріалів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без присутності водія, що останній підтвердив у телефонній розмові із патрульним поліції. Крім того, ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 9);

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 28 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_3 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що, якщо інспектор поліції бачить ознаки сп`яніння у водія, він зобов`язаний запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціального приладу (зазвичай - Драгер), суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не відповідають вимогам закону, оскільки Інструкцією не передбачено можливості проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою будь-яких технічних приладів.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмове направлення до медичного закладу на місці події працівниками поліції не складалось, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вимогами Інструкції, відповідно до якої затверджено форму направлення, не передбачено вимог щодо ознайомлення під підпис водія, або вручення останньому копії направлення. Направлення видається водію, як підстава для медичного огляду лікарем, а не задля долучення до матеріалів справи. До протоколу в обов`язковому порядку долучається висновок лікаря в разі проходження огляду в закладі охорони здоров`я, який в даних матеріалах наявний.

Доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_1 - адвоката Таранченко Ю.В. про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги порушення процедури відібрання біологічного матеріалу при проведенні медичного огляду у медичному закладі, а саме зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, при цьому зразки відбирають в стерильні одноразові флакони, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки як вбачається з наявних відеоматеріалів, забір біологічного матеріалу відбувався у дві ємності із безпосередньою участю ОСОБА_1 , якому лікар чітко роз`яснив процедуру забору та наголосив на заборі у дві ємності (момент відео №1 з 56:00; момент відео №2 з 01:48:40).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що зразки біологічних матеріалів відбирають в стерильні одноразові флакони, то такі є безпідставними, оскільки апелянтом не надано доказів про не стерильність ємності, а те, що ємність не є одноразовою не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 .. Суд апеляційної інстанції наголошує, що Інструкція не містить посилань про необхідність використовувати одноразові ємності.

Доводи апеляційної скарги про те, що відразу після забору біологічного матеріалу, його потрібно доставити до лабораторії протягом двох годин, суд апеляційної інстанції вважає такими, які спрямовані на уникнення відповідальності водієм, оскільки відповідно до п. 9 Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, тобто Інструкція вимагає у даному випадку провести огляд та забір біологічних матеріалів протягом двох годин з моменту виявлення ознак наркотичного сп`яніння, що, як вбачається із матеріалів справи, було зроблено вчасно, а не містить умову щодо термінів самих лабораторних досліджень.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_1 щодо того, що відео з бодікамер патрульних поліції надані у трьох варіантах, де жодне не розпочате від початку та не доведено до кінця, що також викликає сумнів у достовірності інформації, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки всі наявні у матеріалах справи відеозаписи стосуються саме обставин адміністративного правопорушення та повністю фіксує перебіг подій за участю ОСОБА_1 , починаючи з моменту зупинки та повідомленням про причину такої, закінчуючи проходженням огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та складанням адміністративних матеріалів за відсутності водія, про що останній сам повідомив у телефонній розмові із патрульним поліції, що також відображено на відеоматеріалах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 проживає у м. Покровськ Донецької області, де станом на теперішній час йдуть бойові дії, відтак бути присутнім особисто в судовому засіданні він не зміг, однак повідомив суд про свій намір бути присутнім та дати пояснення, шляхом направлення на електронну адресу суду заяви, проте даний факт взагалі не було відображено у постанові суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції наголошує, що особа, яка притягається до відповідальності та його адвокат, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання, не з`явились до приміщення Київського апеляційного суду, тим самим не скористались своїм правом надання пояснень у суді апеляційної інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Таранченко Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Таранченко Юлії Володимирівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Таранченко Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «04» лютого 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко