ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/281/25 Справа № 187/2037/24 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Осипенка Артема Валерійовича на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

захисника (в режимі відеоконференції) Осипенка А. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 25.10.2024 о 17-15 год в с. Єлизаветівка по вул. Центральна, 10 Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes Benz 308 D ПЕ, д/н НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії «D», тобто не маючи права керувати даним видом транспортного засобу, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, повторно протягом року, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Осипенко А. В. ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження, скасування постанови та закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він не був повідомлений належним чином про час і дату судового засідання, про існування оскарженої постанови ОСОБА_1 дізнався лише 05 грудня 2024 року в приміщенні суду та в той же день отримав копію постанови.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи, зміст яких зводиться до порушення працівниками поліції інструкції про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в якій зазначено, зокрема, що повторність правопорушення - це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Посилається на положення ст. 291 КУпАП про порядок набрання постановами адміністративного органа законної сили і вказує, що станом на 25 жовтня 2024 року постанова Серії ЕНА № 3279918 від 17.10.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП не набрала законної сили, оскільки не сплив строк для її оскарження, тому в діях ОСОБА_1 станом на 25.10.2024 відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність вчинення правопорушення. Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції та не надано належної оцінки законності складеного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Вважає, що у справі відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторно, то постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та із заявою про відкладення судового засідання до суду не звертався. Захисник просив розглядати апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , який наполягав на цьому та з яким узгоджена така позиція. Про що надав відповідну заяву від ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи клопотання, що ОСОБА_1 не був повідомленим про час та дату судового засідання в суді першої інстанції. В той же час зважає на те, що ОСОБА_1 хоча і був повідомленим про судове засідання, проте участі в суді першої інстанції не брав, копію постанови він отримав 05.12.2024 і 14.12.2024, тобто без невиправданої затримки, захисник подав апеляційну скаргу.

Таким чином, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не брав участь в суді першої інстанції, копію постанови отримав 05 грудня 2024 року, 07 грудня 2024 року звернувся за правничою допомогою і 14 грудня 2024 року, тобто без невиправданої затримки захисник подав апеляційну скаргу, враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд доходить висновку, що для забезпечення права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення докази, долучені до протоколу, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 , копією постанови від 17 жовтня 2024 року серії ЕНА № 3279918 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні зводилась до не заперечення факту відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії «D» та оскарженням правильності кваліфікації його за ознакою «повторності», оскільки правопорушення вчинене ОСОБА_1 у даному провадженні, вчинене 25.10.2024, тобто в період часу, коли попередня постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП не набрала законної сили, що, на думку захисника, виключає кваліфікацію його дій за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Проте такі твердження захисту спростовуються положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395) на яку посилається захисник в апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1395, терміни, що вживаються в цій Інструкції, мають такі значення: повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Водночас, в пункті 1 Розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» визначено, що повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника та висновків суду першої інстанції щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, зроблено запит щодо дати сплати останнім адміністративного стягнення.

Як слідує з відповіді за підписом начальника ВП № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області № 50.4/267 від 22.01.2025, ОСОБА_1 квитанцію про оплату штрафу за постановою ЕНА № 3279918 до ВП № 3 особисто не надав, сума сплаченого штрафу внесена автоматично до ІКС ІНПН за допомогою системи «robot_oplata_shtraf» 23.10.2024 20:02:53.

Вирішуючи питання конкуренції правових норм, викладених у п. 3 Розділа І та п. 1 Розділа VII Інструкції № 1395, апеляційний суд керується загально-правовим правилом вирішення конкуренції норм, за яким застосовується спеціальна норма права.

Таким чином, станом на день вчинення адміністративного правопорушення у цьому провадженні (25.10.2024) ОСОБА_1 сплатив штраф за постановою ЕНА № 3279918 від 17.10.2024, тобто був особою, яка в розумінні п. 1 Розділа VII Інструкції № 1395 була піддана адміністративному стягненню, в даному випадку за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що створює ознаку «повторність» за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, працівники поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 належним чином дотримались вимог Інструкції № 1395, а суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вищевказаним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість постанови місцевого суду.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання захисника Осипенка Артема Валерійовича про поновлення строку апеляційного оскарження та поновити йому на апеляційне оскарження постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Осипенка Артема Валерійовича залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун