Справа № 298/122/25
Номер провадження 3/298/106/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, мешканця АДРЕСА_1 , капітана, помічника начальника відділу-начальник відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з вищою педагогічною освітою, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, такого, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

До Великоберезнянського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145582 від 17 січня 2025 року, складений виконувачем обов`язку начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145582 від 17 січня «без зазначення року» ОСОБА_1 не володів інформацією на ділянці відповідальності та не вжив заходів щодо отримання випереджувальної інформації щодо можливого вчинення правопорушення, що в свою чергу призвело до порушення державного кордону України 01.01.2025 двома громадянами України, які незаконно перетнули державний кордон України поза межами пункту пропуску через державний кордон в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку 157 прикордонного знаку Словацької Респубілки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, підпунктів 2.3, 2.13, 2.14, пункту 2 Посадової інструкції помічника начальника відділу-начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби затвердженої наказом начальника прикордонного загону від 30.12.2023 №250, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, заперечив. При цьому вказав, що в його діях вдсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Наголошує, що він не перебував на службі в момент втечі зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення осіб, відтак за дії, що йому інкримінуються, не міг нести відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя встановила таке.

Відповідно до ст. ст. 245, 278, 280КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст.251, 252КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В положеннях статті 256 КУпАП визначено основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. У ньому, окрім іншого, повинні бути викладені: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Аналіз змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , показує, що такий не відповідає вищенаведеним вимогам.

В ч. 1 ст. 172-15 КУпАП встановлено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

В ч. 2 ст. 172-15 КУпАП встановлена відповідальність за діяння, передбачене частиною першої зазначеної статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Водночас зазначене в протоколі щодо ОСОБА_1 формулювання обвинувачення не містить кваліфікуючої ознаки, передбаченої в ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, суддя звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній такий його обов`язковий реквізит як рік його складання.

Суддя наголошує, що згідно з положеннями КУпАП суд не уповноважений самостійно визначати суть вчиненого адміністративного правопорушення або вносити зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, які складені уповноваженими на це особами.

З урахуванням положень частини 1 статті 6 Конвенції, а також з огляду на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти росії» (Malofeyeva v. russia, заява № 36673/04, рішення від 30.05.2013) та «Карелін проти росії» (Karelin v. russia, заява № 926/08 рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

За таких обставин, суддя приходить висновку, що передчасним буде вирішувати по суті та приймати постанову з остаточним процесуальним рішенням у цій справі, протокол не може бути розглянутий по суті суддею без усунення порушень, допущених при оформленні матеріалів, оскільки неповнота передбачених законом даних унеможливлює надання належної правової оцінки викладеним у протоколі обставинам.

За змістом ст.278 КУпАП при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному органу, що порушив провадження в адміністративній справі на дооформлення.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені, в тому числі без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14).

Враховуючи існуючу необхідність в усуненні зазначених недоліків, відповідно до ст. ст.256, 278 КУпАП справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід повернути для належного оформлення до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

При цьому, суддя звертає увагу, що доопрацьовану справу про адміністративне правопорушення необхідно повернути до суду з урахуванням вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 256, 268, 277, 278, 280, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, щодо ОСОБА_1 повернути відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ротмістренко О.В.