Справа № 346/6006/24
Провадження № 3/346/58/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сольський В.В., за участі секретаря судового засідання Біди Ю.Б., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Соботника В.Й., розглянувши справу, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

01 листопада 2024 року о 01 год 05 хв в селищі Отинія, по вул. Іванціва, Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Opel Signum», номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала, зазначила, що пізно поверталась додому, під час розмови з поліцейськими попереджала їх про захворювання, відмовилась проходити тест оскільки не знала, що зобов`язана була це зробити. Вказала, що зі сторонни поліцейських щодо неї мала місце маніпуляція, а також застосування фізичної сили. При цьому вказала, що дії поліцейських нею не оскаржувались.

Захисник Соботяк В.Й. в судовому засіданні підтримав подане письмове клопотання та вказав, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, яким вона керувала. Надалі поліцейський вказав, що у неї виявлено ознаку сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, та запропонував пройти огляд на виявлення стану сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду, лише просила працівників поліції зачекати на адвоката, та надати їй можливість скористатися правовою допомогою.

Крім того працівники поліції в порушення вимог закону не роз`яснили умови та порядок проведення такого огляду, у зв`язку із чим Бойко помилково зв`язувала необхідність прибуття адвоката до проведення відповідного огляду на виявлення стану сп`яніння. Вказує, що у прилад газоаналізатор для проведення огляду на місці зупинки у працівників поліції був відсутній.

Вважає численні повторювання працівником поліції питання про те, чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд, після того як вона одразу погодилася на нього, були провокативними з метою спонукання її до відмови.

ОСОБА_1 не висловила категоричної відмови від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, оскільки до кінця не розуміла наслідків такої відмови, вважала, що має право очікувати на приїзд адвоката, натомість поліцейські скористалися цією ситуацією для складення протоколу.

Тому вважає, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України не доведена поза розумним сумнівом, тому просить провадження по справі відносно неї закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція, затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Відповідно до п. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться письмовими матеріалами справи, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 листопада 2024 року, згідно із якими ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилася;

- даними оглянутого в судовому засіданні відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_3 , у зв`язку із несправністю зовнішніх світловий приладів, про що поліцейський повідомив водійку.

В ході спілкування з водієм працівниками поліції виявлено в неї вказані ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що вона спершу погодилася, проте вийти з автомобіля та пройти огляд на місці зупинки чи проїхати в медичний заклад відмовилася, висловлюючи відмову в грубій формі.

З вказаного відеозапису вбачаються у ОСОБА_1 вказані у матеріалах справи ознаки алкогольного сп`яніння. Її поведінка вказувала на намагання уникнути проходження огляду з метою уникнення відповідальності, вона свідомо протягом тривалого часу уникала відповіді на пряме питання працівника поліції про проходження огляду, та від самої процедури огляду, відмовлявся виконувати законну вимогу поліцейських.

Відеозапис вівся працівниками поліції з моменту зупинки транспортного засобу яким керувала ОСОБА_1 і до моменту ознайомлення її з адміністративними матеріалами.

Також, обставини, встановлені судом, узгоджуються з даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 163544 від 01 листопада 2024 року, в якому процесуально зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За змістом рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії», протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Згідно приписів ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З огляду на наведене суд зазначеє, що обставини, встановлені судом, узгоджуються з даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 163544 від 01 листопада 2024, в якому процесуально зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є відмітка про роз`яснення особі її права та обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу також є відмітка про відмову в підписанні протоколу ОСОБА_1 .

Суддя вважає, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення носять конкретний характер та дозволяло їй зрозуміти суть обвинувачення та організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Маршалюком Д.В. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою.

Від ознайомлення зі змістом протоколу, надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовилась, що підтверджується даними оглянутих судом долучених до матеріалів провадження відеозаписів.

Даними відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом протоколу, з правами та обов`язками відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (час на відеозаписі 01:48:10 01:48:45), з інформацією про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді та отримала його копію.

Протокол про адміністративне правопорушення, на думку суду, містять достатні та переконливі дані, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій, свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення, наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містять недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до протоколів про адміністративні правопорушення відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд визнає наявний у справі відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненення адміністративного правопорушення.

Так, зафіксовані відеозаписом бодікамери поліцейського обставини, безумовно стосуються вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейського та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозапис має достатню інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер.

Таким чином, зі змісту поведінки ОСОБА_1 на місці події вбачається, що остання дійсно керувала транспортним засобом, однак на законну вимогу поліцейського відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відеозаписом зафіксовано реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмовився від проходження відповідного огляду.

За приписами ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю процесуальною поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду. Суд зазначає, що як зафіксовано на відеозаписі (01:06:16 «…я відмовляюся дихати…») ОСОБА_1 спочатку відмовилась проходити огляд на місці, згодом свою позицію змінила і словесно повідомляла працівників поліції, що від огляду на стан сп`яніння не відмовляється, при цьому не вчиняла жодних дій, які б свідчили про її намір пройти такий огляд.

Не заслуговують на увагу доводи захисту про те, що у поліцейських на місці зупинки був відсутній прилад газоаналізатор, оскільки це є лише припущенням. Не може, на думку суду, бути розціненим як грубе порушення не зазначення в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів номеру спеціального технічного засобу, оскільки такий не був використаний поліцейськими через відмову ОСОБА_1 пройти огляд.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на місці зупинки чи в медичному закладі не звільняє від відповідальності, оскільки за своїм змістом спрямована на невиконання вимог п. 2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд не бере до уваги доводи захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснено причину зупинки транспортного засобу, процедуру проведення огляду та наслідки відмови від проходження огляду, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами справи та долученим до протоколу відеозаписом.

Так, законність зупинки підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови серії ЕНА № 3385204 від 01.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за те, що 01.11.2024 року керувала транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Таким чином суд вважає, що дії працівників поліції по фіксації адмінправопорушення ОСОБА_1 відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, та іншим нормативно-правовим актам, що регулюють вказану процедуру.

Отже, гр. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, так як вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Призначаючи адміністративне стягнення суддя враховує: характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, наявними в матеріалах справи письмовими доказами, тому до останньої слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

А тому, із порушниці слід також стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 33, 130, 221, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: Сольський В. В.