ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5358/23 Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 33/818/26/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за участі: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Шесточенк Т.І.

справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шесточенко Т.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як установив суд 25.08.2023 року о 02 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «SKODA Octavia», державний номер НОМЕР_2 , у м. Харкові, біля будинку № 2/2 по пл. Конституції в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу «Alcotest DRAGER 6820» на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою відеофіксації. Відповідно до результатів алкотесту № 1994 від 25.08.2023, результат огляду позитивний, становить 1,12 проміллей. Від проходження медогляду в медичному закладі відмовився під відеофіксацію.

Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаним фактом 25.08.2023 року о 02 год. 49 хв. інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Колода С.С. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 605584.

У протоколі зазначено про здійснення відеозапису за допомогою нагрудних камер 470278, 470113.

В апеляційній скарзі захисник Шесточенко Т.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити проваження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Захисник посилається на те, що з досліджених судом відеозаписів не вбачається такої обставини як керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Автомобіль ОСОБА_1 був у нерухомому стані, а працівники поліції підійшли до нього, коли ОСОБА_1 перебував в автомобілі. Також, вказує на те, що відеозапис переривається та не в повному обсязі відображає події які відбувалися 25.08.2023.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не був вручений водію ОСОБА_1 .

Крім того, прилад «DRAGER 6820» був відкалібрований останній раз 22.12.2022, що перевищує шести місячний термін.

Названі обставини свідчать про наявність порушень під час проведення огляду на стан сп`яніння, а відтак він є недійсним, що в свою чергу свідчить про безпідставність та незаконність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шесточенка Т.І, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Що стосується доводів захисника про сплив річного строку притягнення до відповідальності, визначеного ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення було скоєно 28.08.2023 року.

Постанова Червонозаводського районного суду м.Харкова, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності винесена 15.05.2024 року, тобто в межах строку визначеного ч.6 ст.38 КУпАП.

Таким чином, накладення адміністративного стягнення на правопорушника мало місце в межах визначеного законом річного строку притягнення до відповідальності.

Сама по собі подальша процедура апеляційного перегляду та строки розгляду скарги в апеляційній інстанції не впливають на обрахування строків, визначених ст.38 КУпАП.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

-Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 470278, 470113, на яких міститься інформація про події 25.08.2023 з 02 години 10 хвилин до 03 години 29 хвилин біля будинку № 2/2 по площі Конституції у м. Харкові та на яких зафіксовано, що автомобіль «SKODA» рухався у період дії комендантської години у м. Харкові. Екіпаж автомобіля поліції помітивши рух автомобіля «SKODA», увімкнувши спеціальні сигнали почали рухатися у бік автомобіля «SKODA». Після чого, водій автомобіля «SKODA» здійснив маневр правого повороту та припаркувався на узбіччі. Автомобіль працівників поліції підїхавши до автомобіля «SKODA», державний номер НОМЕР_2 , який щойно припаркувався, виявили водія ОСОБА_1 . В ході бесіди водія ОСОБА_1 з працівниками поліції, останні попередили водія про здійснення фіксування їх спілкування технічними засобами звуко-відео запису та виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest DRAGER 6820» на місці зупинки транспортного засобу. Водій ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Alcotest DRAGER 6820». Відповідно до результатів алкотесту № 1994 від 25.08.2023, результат огляду позитивний, становить 1,12 проміллей. Від проходження медогляду в медичному закладі відмовився під відеофіксацію;

Таким чином названий відеозапис спростовує версію сторони захисту про те, що метр фіали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

-Довідка, видана інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Чумак Л., про те, що згідно облікових даних Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 09.11.2016 року;

-Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Колода С.С., в якому зазначено, що результат огляду позитивний та становить 1,12 проммілей. У акті також зазначено, що водій ОСОБА_1 згоден з проведеним оглядом та його результатом про що свідчить його власноручний підпис;

-Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 25.08.2023 року о 02 год. 45 хв. інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Колодою С.С. про направлення водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я (Комунальне некомерційне підприємство ХОР ОНД м. Харків) зв`язку з наявними ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). У направленні міститься запис про те, що огляд не проводився.

Щодо доводів захисника, що водію ОСОБА_1 не було вкручено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів спростовуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який містить особистий підпис ОСОБА_1 про те, що він згодний з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився за допомогою приладу «Alcotest DRAGER 6820» на місці зупинки транспортного засобу.

Посилання в апеляційній скарзі не неточність показань пристрою «DRAGER 6820», через порушення міжповірочного інтервалу є безпідставними.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Частиною 1 ст. 17 цього Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Всі види газоаналізаторів «Drager Alcotest» зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу Драгер «Alcotest 6820» поліцейським під час виконання своїх службових обов`язків.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Міжповірочний інтервал (підчас якого проводиться калібровка) для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 (один) рік.

Як убачається з роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 6820», останнє калібрування вищевказаного приладу проводилось 22.22.2022, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 25.08.2023 року, тобто до закінчення терміну повторної повірки та калібрування приладу «Drager Alcotest 6820». Таким чином, відсутні підстави вважати, що результати тесту зазначеного приладу є недостовірними.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Шесточенко Т.І. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева