Справа № 304/3186/24 Провадження № 3/304/214/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Станіслави Радивилівського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , продавця-консультанта ТОВ «Будмаркет», громадянина України,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 144585 від 10 серпня 2024 року видно, що того ж дня о 15.15 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області на відстані 8 000 м до державного кордону у напрямку 198 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетину державного кордону у пішому порядку з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби 3 категорії ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП як перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак його захисник адвокат Ільницький Я.М. направив суду клопотання про закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, в якому вказує, що обставини викладені у якості події адміністративного правопорушення не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Так, ОСОБА_1 разом зі своєю вагітною дружиною проживає у місті Ужгороді та 10 серпня 2024 року вони разом їхали на відпочинок поблизу села Чорноголова, яке розташоване за селом Дубриничі Ужгородського району. По дорозі їх зупинили на прикордонному пості, ОСОБА_1 надав всі необхідні документи для перевірки та пояснив мету поїздки. Не маючи претензій до наданих документів, військові зосередили свою увагу на віку дружини, яка є старшою за ОСОБА_1 , та на палатці у автомобілі, при цьому не звернули увагу на решту аксесуарів для відпочинку комплект шампурів, розкладні стільці тощо. Пояснення ОСОБА_1 їх не задовольнили і вони викликали оперативну групу ДПС, яка затримала його та доставила у приміщення прикордонної застави для складання протоколу про адміністративне правопорушення. У той же час захисник вказує, що у діях його підзахисного відсутні обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, зокрема такі як умисел та вчинення активних дій, спрямованих на реалізацію такого умислу. ОСОБА_1 послідовно, як усно, так і письмово, надавав пояснення про мету поїздки, про що свідчать його письмові пояснення, наявні у матеріалах справи. Захисник звертає увагу та додає копії світлин, які підтверджують, що незважаючи на даний інцидент з працівниками прикордонної служби, ОСОБА_1 з дружиною того дня все таки реалізували свій план відпочинку неподалік села Чорноголова, що і було метою їх поїздки. Також захисник просить суд врахувати відсутність у матеріалах справи будь яких об`єктивних та достовірних даних, які б свідчили про вчинення його підзахисним дій, спрямованих на перетин державного корону поза пунктами пропуску, місце і суть адміністративного правопорушення у протоколі не деталізовані, карти-схеми з напрямками руху та місця затримання ОСОБА_1 не додані, жодних даних зі стаціонарних або портативних засобів фото-/відеофіксації руху та затримання ОСОБА_1 на місцевості у напрямку кордону до протоколу також не долучено.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та матеріали поданого захисником клопотання, суддя прийшов до такого висновку.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 144585 від 10 серпня 2024 року, громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме 10 серпня 2024 року о 15.15 год був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Дубриничі Ужгородського району на відстані 8 000 м до державного кордону у напрямку 198 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетину державного кордону у пішому порядку з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Виходячи з положень частини 1 статті 204-1 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, за наданими суду матеріалами, ОСОБА_1 був затриманий інспектором прикордонної служби на околиці населеного пункту Дубриничі за намір незаконно перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку на напрямку 198 п/зн на відстані 8 000 м до Державного кордону України.

На підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано протокол про адміністративне затримання від 10 серпня 2024 року, письмові пояснення сержанта ОСОБА_3 від 10 серпня 2024 року, довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів, а також письмові пояснення ОСОБА_1 від 10 серпня 2024 року, в яких останній вказує на те, що після зупинки на прикордонному пості військові спочатку перевірили документи, а потім їм не сподобалося, що його дружина 1985 року народження, а йому лише 24 роки, відтак перевірили й свідоцтво про шлюб; після цього чекали оперативну групу та побачили у автомобілі палатку, через що вирішили, що він має намір перетнути кордон, тоді як його дружина перебуває на восьмому місяці вагітності і вони постійно виїжджають задля відпочинку на природу.

Вказані обставини додатково підтверджуються позицією захисника Ільницького Я.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , що викладені ним у клопотання про закриття провадження у даній справі та викладені судом вище.

Суддя також приймає до уваги, що тільки перебування особи на певній відстані біля держаного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. У даному випадку ОСОБА_1 був затриманий на відстані 8 000 м від лінії державного кордону, що у зв`язку з відсутністю інших доказів, викликає обґрунтовані сумніви у його намірі незаконно перетнути Державний кордон України.

Посилання ОСОБА_1 у письмових поясненнях на те, що він їхав до села Чорноголова Ужгородського району разом з вагітною дружиною для відпочинку на природі та у селі Дубриничі Ужгородського району був затриманий, не спростовані наданими інспектором Ялицею О.О. доказами.

Навпаки, матеріали протоколу про адміністративне правопорушення містять суттєві розбіжності, а саме у змісті протоколу вказано про спробу ОСОБА_1 перетнути кордон у пішому порядку, у той час як у довідці про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів зазначено про те, що 10.08.2024 винайняв таксі та поїхав до околиці населеного пункту Забрідь, де по дорозі був зупинений.

З огляду на викладене суддя вважає, що доказів того, що дії ОСОБА_1 яким-небудь чином були спрямовані на спробу незаконного перетину Державного кордону України матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.