ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/24344/24

17 січня 2025 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 157435 від 03 грудня 2024 року, 16 серпня 2024 року близько 19 год. 45 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 будучи батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неналежно виконує батьківські обов`язки, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.184 КУпАП.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 адвокат Марчук Р. І. вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Просив закрити провадження у справі за відсутністю в її діях події та складу правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому полягає ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дочки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Марчук Р. І., суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пpaвoвoю пiдcтaвoю для пoклaдaння вiдпoвiдaльнocтi нa бaтькiв (зaкoнниx пpeдcтaвникiв) зa ч. 1 cт. 184 Koдeкcу Укpaiни пpo aдмiнicтpaтивнi пpaвoпopушeння, є нaявнicть oзнaк тa eлeмeнтiв cклaду пpaвoпopушeння, щo пoлягaє в нeвикoнaннi бaтькaми чи iншими НОМЕР_1 , якi їx зaмiнюють, oбoв`язкiв щoдo утpимaння, виxoвaння, НОМЕР_2 , зaxиcту пpaв тa iнтepeciв нeпoвнoлiтнix.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно ст. 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У чacтинi 2 п.16 пocтaнoви Плeнуму Bepxoвнoгo Cуду "Пpo пpaктику зacтocувaння cудaми зaкoнoдaвcтвa пpи poзглядi cпpaв пpo уcинoвлeння i пpo пoзбaвлeння тa пoнoвлeння бaтькiвcькиx пpaв" вiд 30.03.2007 № 3 визнaчeнo, щo ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Обставини, відображені у протоколі, стосовно ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Зокрема, органом, який склав протокол не зазначено, яку саме винну поведінку проявив, та які дії вчинив ОСОБА_1 , які б свідчили про умисне ухилення з його боку від виконання своїх батьківських обов`язків із виховання дитини.

Отже, на думку суду, відсутні докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за досліджених обставин справи суд не вбачає наявних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку подія та склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП відсутній.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне справу провадженням закрити, згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 184, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Кристина ДАШ`ЯН