ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2015/24 Номер провадження 33/814/298/25Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Плаксюк І.Ю.,

за участі:

захисника адвоката Маслія В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маслія В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, та, із застосуванням положень ст.36 КпАП України, на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 24.07.2024 року, о 12.20 год., на 88 км. а/д „Полтава-Олександрія М-22, повторно протягом року, керував автомобілем „Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КпАП України.

Крім того, 28.03.2023 року, о 20.54 год., ОСОБА_1 24.07.2024 року, о 12.20 год., на 88 км. а/д „Полтава-Олександрія М-22, повторно протягом року, керував автомобілем „Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яку позбавлено права на керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді, в частині визнання винуватості за ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень. Зазначає, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Крім того, ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, а тому застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді арешту є неможливим.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Вислухавши захисника Маслія В.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону дотримався не повною мірою.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КпАП України, ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.3 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за аналогічні правопорушення.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , який раніше двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Вказані обставини підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 24.07.2024 року.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль „Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , та виявили у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 не реагував, після чого підняв до гори скло на водійських дверцятах та демонстративно ліг відпочивати, тобто намагався уникнути процедуру проходження огляду, що було розцінено працівниками поліції як відмову від його проходження і з таким висновком погодився суд.

З рапорту поліцейського взводу т.в.о. командира взводу №1 роти №3 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Юрасова М. від 24.07.2024 року вбачається, що під час несення служби на 88 км. а/д „Полтава-Олександрія М-22 було виявлено та зупинено автомобіль „Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейськими було виявлено у водія ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). На пропозицію пройти огляд у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Як вбачається з довідки старшого інспектора ВАП БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП від 25.07.2024 року постановою судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 20.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Крім того, 06.10.2023 року постановою судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 06.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Вказані рішення суду набрали законної сили і є чинними на даний час.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Необґрунтованими та нічим непідтвердженими є також твердження про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, оскільки такі твердження є нелогічними та вочевидь надуманими.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль „Ford Fiesta, за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 . Інші особи в салоні автомобіля були відсутні. Будь-якої об`єктивної інформації про те, хто, крім нього, міг перебувати за кермом транспортного засобу, ОСОБА_1 не надав. Крім того, ОСОБА_1 факт порушення ним ПДР України заперечив, тим самим підтвердив керування транспортним засобом.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи апелянта про те, що він транспортним засобом не керував, та вважає їх способом захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Більше того, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 України, а саме за керування транспортним засобом, що не відповідає вимогам стандартів, а також правилам технічної експлуатації, оскільки користувався зовнішніми освітлювальними приладами (показчиками поворотів) червоного кольору.

Крім того, диспозиція ч.2 ст.126 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст.126 КпАП України відповідальність настає за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем, будучи особою, яка не має права на керування транспортними засобами.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції пред`явити документи, що посвідчують особу водія, не відреагував та жодних документів не надав, на запитання поліцейських не відповідав. В подальшому, особу водія було встановлено за допомогою Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України, яким виявився ОСОБА_1 . Крім того, виявлено, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КпАП України.

З рапорту поліцейського взводу №1 роти №3 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Приходько І. від 24.07.2024 року вбачається, що під час патрулювання на 88 км. а/д „Полтава-Олександрія М-22 було виявлено та зупинено автомобіль „Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення ПДР України. Після спілкування з водієм, працівниками поліції було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_1 , який керував автомобілем, не маючи відповідного права на керування транспортними засобами. При цьому, встановлено, що правопорушення було вчинено ОСОБА_1 повторно.

Відповідно до довідки, виданої старшим інспектором ВАП БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Виходцем Є. від 25.07.2024 року, ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 27.07.2019 року, які 23.06.2023 року направлені в ТСЦ 5342 на зберігання.

19.02.2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КпАП України, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права на керування транспортним засобом.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КпАП України, повністю доведена, тому доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень безпідставні.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду допустився помилки.

Так, постановою судді суду першої інстанції на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, із застосуванням положень ст.36 КпАП України, у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Згідно з ч.2 ст.33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положеннями ст.32 КпАП України визначено, що адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень та не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0074930 Кременчуцької міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №1 загального профілю південного госпітального округу, 01.12.2019 року ОСОБА_1 надано ІІ групу інвалідності (з дитинства) строком до 01.01.2023 року, з умовою повторного проходження експертного огляду.

Згідно з п.3 Постанови КМУ №225 від 08.03.2022 року „Про деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України (в редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення), повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення осіб з інвалідністю на медико-соціальну експертизу. При цьому інвалідність продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Таким чином, з урахуванням приписів Закону, на момент вчинення адміністративних правопорушень, тобто 24.07.2024 року, ОСОБА_1 являвся особою з інвалідністю ІІ групи, строк дії якої автоматично продовжено, що виключає можливість для накладення на нього стягнення у виді адміністративного арешту.

Санкцією ч.3 ст.130 КпАП України визначено адміністративні стягнення у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно застосувати інше адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.3 ст.130 КпАП України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, постанову судді необхідно змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

З огляду на те, що транспортний засіб ОСОБА_1 не належить і питання про його конфіскацію не ставиться, підстав для конфіскації автомобіля, що передбачено санкцією статті, немає.

Крім того, відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Маслія В.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити.

На підставі ст.36 КпАП України визначити ОСОБА_1 стягнення за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КпАП України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років без конфіскації транспортного засобу.

Виключити з резолютивної частини постанови вказівку про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 605, 60 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська