ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/4386/24 Головуючий в 1 інст. Добрєв М.В.
Провадження №33/807/253/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ковтуна В.І., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковтуна В.І. на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 19 травня 2024 року о 17 год. 27 хв., в м. Запоріжжі по вул. Щасивої 4Б водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування т.з. відсторонений. Про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 645980 від 19.05.2024р. за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Ковтун В.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувану постанову вважає не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказав, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а знаходився в ньому в якості пасажира. Разом із цим, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за направленням, оскільки був упевнений, що це свавілля поліцейських направляти на огляд пасажира транспортного засобу, з метою виявлення стану сп`яніння.

Зазначив, що ОСОБА_1 має психіатричне захворювання та перебуває під наглядом лікаря психіатра, що унеможливлює вживання ним алкогольних напоїв або наркотичних речовин. Разом із цим, ОСОБА_1 під час спілкування із поліцейським згадав, що приймає ліки, які можуть показати вміст спирту в організмі, через що сильно перехвилювався та відмовився від проходження огляду за направленням. Отже, захисник вважає, що за наведеною подією, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що протокол містить не дійсні обставини, а відеозапис події доводить тільки психологічний стан ОСОБА_1 , викликаний спілкуванням з поліцейським.

Вказує, що направлення на огляд на визначення стану сп`яніння не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Крім того, відповідне направлення складається в разі направлення особи на медичний огляд на стан сп`яніння, а не у разі відмови від проходження такого огляду, а тим більше у разі його нерозуміння.

Звертає увагу суду, що не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова пасажира транспортного засобу від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

У зв`язку з наведеними просить постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім звернення до апеляційного суду зі скаргою, захисник звернувся з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2024 року, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, внаслідок чого участі в судовому засіданні не приймав. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 28 листопада 2024 року через додаток «Дія». 2 грудня 2024 року адвокату було надано доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 12 грудня 2024 року, адвокат ознайомився з матеріалами справи та звернувся з апеляційною скаргою до суду. Отже апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважним причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень апелянта, викладених ним в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2024 року.

Суддя апеляційного суду враховуючи вказане, дійшов до висновку, що апелянт за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ковтуна В.І., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 645980 від 19 травня 2024 року (а.с. 1) підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння (а.с. 3),

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 травня 2024 року (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає необґрунтованими.

Так, відеозаписом з камер зовнішнього спостереження магазину АТБ, який долучений до матеріалів справи, зафіксовано рух транспортного ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , його самостійна зупинка на парковці біля супермаркету АТБ. Зазначена подія за часом узгоджується з відомостями, відображеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, двері з боку водійського сидіння залишаються зачиненими, пасажир транспортного засобу вийшов із автівки, водій залишився в транспортному засобі ВАЗ 2105. У цей час, до автомобіля під`їжджає службовий транспортний засіб працівників поліції. Далі, слідує фіксація події з боді камер працівників поліції, яка з урахуванням попередньої зафіксованої інформації є послідовною. Зафіксовано подальше з`ясування обставин причетності пасажира та водія ВАЗ 2105 до вчинення кримінального правопорушення. В процесі з`ясування вищевказаних обставин та перевірки документів водія ОСОБА_1 , у останнього співробітником поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і у закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_1 надав відмову.

Отже, з огляду на сукупність зафіксованих обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, а позиція останнього спрямована на уникнення від адміністративної відповідальності за допущене ним правопорушення.

Таким чином, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду у встановленому законодавством порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 під час спілкування із поліцейським згадав, що приймає ліки, які можуть показати вміст спирту в організмі, через що сильно перехвилювався та відмовився від проходження огляду є неспроможними, оскільки положеннями п. 2.9 ПДР України передбачена пряма заборона керування транспортними засобами, особами, які перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження сторони захисту, що направлення на огляд водія на визначення стану сп`яніння не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, яке не складається у разі відмови водія від проходження такого огляду, а тим більше у разі його нерозуміння, суд апеляційної інстанції відхиляє. Вказане направлення складено відповідно до вимог додатку 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015№ 1452/73, в якому працівником поліції зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та інформація про те, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою.

Та обставина, що в матеріалах справи наявне направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 травня 2024 року не може бути покладеною в основу доказів його невинуватості в інкримінованому йому проступку та не впливає на правильність кваліфікації його дій.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Ковтуну Владиславу Ігоровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковтуна Владислава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/4386/24