Справа № 308/4541/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника-адвоката Ковача І. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/591/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2020.

Цією постановою :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283947 від 08.05.2020 та постанови судді від 05.06.2020 вбачається, що 09.03.2020 о 17 год 05 хв по вул. Дендеші, 57 в м. Ужгороді, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП після чого самовільно залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді від 05.06.2020 та закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи. Вказує на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки такий складений в травні місяці щодо подій, які мали місце 09.03.2020, окрім того, складений за відсутності потерпілих і свідків; протокол складений одноособово за відсутності особи, щодо якої складено протокол, потерпілих, свідків, власника транспортного засобу. До матеріалів не долучено доказів розшуку ОСОБА_1 з метою виклику для прибуття до відділу поліції, де повинні були складатись адміністративні матеріали. Також до протоколу долучено копію схеми ДТП від 09.03.2020, зі змісту якої вбачається, що остання складена за участю учасників ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак така не має юридичної сили, оскільки належним чином не завірена. У даному випадку слід застосувати аналогію закону, а саме положення ст. 49, 106 КК України щодо звільнення його від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення із дня складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

-2-

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому враховується думка захисника-адвоката Ковача І. В., який не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційним судом за клопотанням сторони захисту вживались заходи щодо виклику та допиту в якості свідків поліцейського ОСОБА_6 , учасників ДТП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які у судове засідання з невідомих причин не з`явилися. При цьому, з урахуванням того, що захисник-адвокат Ковач І. В. не заперечив щодо розгляду справи без участі цих осіб, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі, на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Ковача І. В., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що 09.03.2020 о 17 год. 05 хв по вул. Дендеші, 57 в м. Ужгороді, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого самовільно залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283947 від 08.05.2020, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 09.03.2020, складеною за участю ОСОБА_1 , рапортом працівника поліції від 09.03.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , диском із відеозаписом події, яка мала місце за участі ОСОБА_1 09.03.2020.

Зазначені докази, які перевірені під час апеляційного розгляду справи, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

-3-

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 і у свою чергу обгрунтовано визнав останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідків та потерпілого не є беззаперечною підставою для визнання протоколу неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки їх письмові пояснення були додані до протоколу.

Посилання на те, що протокол серії ДПР18 № 283947 від 08.05.2020 є неналежним та недопустимим доказом у справі, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з перебуванням з ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, посилання у протоколі на порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України є правильним.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283947 від 08.05.2020 щодо ОСОБА_1 оформлений відповідно до вимог закону, зокрема уповноваженою особою начальником відділу РОМ ДТП УПП в Закарпатській області Бабичем О. Ю., містить усі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості та у повній мірі підтверджує подію та обставини правопорушення.

Той факт, що протокол складено у травні 2020 року щодо подій, які мали місце 09.03.2020, не дає підстав для визнання його неналежним і недопустимим доказом, а відтак і не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, то такі також не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, більш того, у протоколі наявна відмітка про те, що ОСОБА_1 не з`явився до органу поліції для надання пояснень з приводу обставин правопорушення.

Враховуючи викладене, вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283947 від 08.05.2020 є належним та допустимим доказом у справі.

Не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 і доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів не долучено доказів розшуку ОСОБА_1 з метою виклику для прибуття до відділу поліції, де повинні були складатись адміністративні матеріали.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи беззаперечно доведено, що мав місце факт дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , після чого останній залишив місце події.

Із цих підстав, неспроможними апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що копія схеми дорожньо-транспортної пригоди від 09.03.2020, яка складена за участю учасників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не має юридичної сили, оскільки вона належним чином не завірена. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що з матеріалів справи убачається, що всі копії документів, які додані до

-4-

протоколу про адміністративне правопорушення засвідчені відповідно до вимог закону, зокрема містять підпис, прізвище та ім`я особи, яка їх засвідчила, а також відмітку «згідно з оригіналом».

Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

При розгляді справи наявним доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга в цій частині також задоволенню не підлягає.

У зв`язку з наведеним, безпідставними є і доводи апеляційної скарги про застосування аналогії закону, а саме положення ст. 49, 106 КК України щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення із дня складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що подія мала місце 09.03.2020, тобто саме в цей день ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка залишається апеляційним судом без зміни, прийнята 05.06.2020, тобто в межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАПу частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2020 про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя