Справа № 308/864/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Київська область, м. Київ, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 12.03.2024, орган видачі - 8017, -

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145777 від 01.12.2024, 01.12.2024 об 11 год. 15 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 50 метрів до державного кордону України, на напрямку 307 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за спробу незаконного перетину державного кордону в України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску. Дії ОСОБА_1 за порушення вимог ст.ст.9,12 Закону України «Про Державний кордон України» кваліфіковані ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності через систему «Електронний суд» адвокат Дорошенко Є.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі. Обґрунтування клопотання зводяться до того, що формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи, він прибув до Ужгорода з метою поїздки у м. Відень Австрійської республіки, про що він повідомив працівників прикордонної служби та надав квиток на автобус. З огляду на викладене, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Диспозиція ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави.

Об`єктивну сторону цього правопорушення становлять такі альтернативні діяння: 1) перетинання державного кордону України пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а також 2) спробу такого перетинання.

Із суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення вчиняється з прямим умислом тобто, особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає вчинити такі протиправні дії.

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145777 від 01.12.2024, ОСОБА_1 ставиться у вину, що він 01.12.2024 об 11 год. 15 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 50 метрів до державного кордону України, на напрямку 307 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за спробу незаконного перетину державного кордону в України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску.

Для наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП необхідна наявність всіх його ознак, а саме об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не видається можливим встановити ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП, а саме прямого умислу в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Так, надані до заперечення документи підтверджують обставини, на які покликається представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема щодо відсутності умислу та наміру на незаконний перетин кордону України. Суд бере до уваги той факт, що згідно наданої копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 перетинав державний кордон України 25.04.2024, 27.10.2024, 01.12.2024, 02.01.2025 на виїзд з України та 30.04.2024, 21.12.2024 на в`їзд в Україну, тобто як до, так і після складення відносно нього протоколу серії ЗхРУ №145777 від 01.12.2024.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 є особою, яка досягла 60-річного віку, тобто на нього не поширюються обмеження щодо перетину державного кордону України у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та проведенням мобілізації.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу як ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», «Леванте проти Латвії» неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 204-1, 221, 245, 280, 283-284, 288-289, 291 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.1 ст. 204-1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.О. Шепетко