Номер провадження: 33/813/132/25
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І., за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, прокурора Бєлікової М.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Войни А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, члена позаштатних постійно діючих військово-лікарської та лікарсько-льотної комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який притягується до адміністративної відповідальності за .1 ст.172-6 КУпАП ,

установив

Обставини справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1249/2024 від 15.07.2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді лікаря-невропатолога КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Одеської обласної ради, будучи включеним відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 02.01.2024 до складу позаштатних постійно діючих військово-лікарської та лікарсько-льотної комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «г» п.2 ч.1 ст.3 Закону України від 14.10.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст.172-6 КУпАП, несвоєчасно 30.06.2024, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави. На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник Война А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що перевірочні дії стосовно ОСОБА_1 фактично проводились посадовою особою УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України, з перевищенням наданих повноважень, особою, яка є неуповноваженою для перевірки декларацій посадовою особою відповідно до вимог ЗУ «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700 VHV Відтак, оскільки було порушено порядок проведення зазначеної перевірки, докази зібрано неуповноваженою посадовою особою, зазначені докази, як отримані з порушенням встановленого порядку, не могли бути використані для складені'« вказаного протоколу про вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення.

Зазначає, що при складанні вказаного протоколу, отриманні у ОСОБА_1 були отримані пояснення в порушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки посадовцем УСР в Одеській області ДСР НПУ було порушено право ОСОБА_1 на надання йому правової допомоги адвокатом.

Згідно з положень ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і проти, корупції», корупційним правопорушенням є тільки умисне діяння, а відтак, за діями які передбачені ст. 172-6 КУпАП, вчинені через необережність, відповідальність особи цією статтею настати не може.

Таким чином, у вказаному випадку особа не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, так як в її діях відсутній умисел.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.

172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом абоінтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, складання правоохоронцями адміністративного протоколу за несвоєчасне подання декларації без повідомлення НАЗК не відповідає вимогам закону, а у матеріалах справи такі відомості відсутні.

Захисник наголошує на тому, що будь - які органи Національної поліції України до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб`єктів декларування не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Таким чином, 15.07.2024 року старшим оперуповноваженим в ОВС УСР в Одеській області ДСР НПУ Іщук Б.М складено протокол стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП. неуповноваженою особою, яка виходить за межі своїх повноважень та діє поза межами чинного законодавства. Проведення будь-яких перевірочних дій працівниками УСР в Одеської області ДСР НПУ з питань додержання вимог чинного антикорупційного законодавства щодо вимог фінансового контролю є незаконним.

Окрім того, слід зазначити, що доказ має бути отриманий належній суб`єктом. Отримання доказу не уповноваженим на це суб`єктом має наслідком незаконність його отримання та недопустимість для обґрунтування відповідних висновків та рішень.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Захисник Война А.А. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор Бєлікова М.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила постанову залишити без змін.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

На переконання апеляційного суду, при постановленні рішення судом першої інстанції вказані вимоги закону в цілому були дотримані.

Разом з тим, апеляційний суд, переглядаючи матеріали адміністративного провадження за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №1249/2024 від 15.07.2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді лікаря-невропатолога КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Одеської обласної ради, будучи включеним відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 02.01.2024 до складу позаштатних постійно діючих військово-лікарської та лікарсько-льотної комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «г» п.2 ч.1 ст.3 Закону України від 14.10.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст.172-6 КУпАП, несвоєчасно - 30.06.2024, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією.

Поважних причин пропуску строку на подання декларації ОСОБА_1 не мав.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №1249/2024 від 15.07.2024, поясненнями ОСОБА_1 , декларацією ОСОБА_1 від 30.06.2024, наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 02.01.2024 про включення до складу позаштатних постійно діючих військово-лікарської та лікарсько-льотної комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційний суд виходить із наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; при цьому, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно п.п. 1 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) і чинного час скоєння правопорушення (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, матеріали справи достеменно підтверджують, що ОСОБА_1 був включеним відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 02.01.2024 до складу позаштатних постійно діючих військово-лікарської та лікарсько-льотної комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, будучи суб`єктом декларування, ОСОБА_2 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, а саме 30.06.2024 року.

У зв`язку з чим, виходячи із досліджених доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись вказаними нормами національного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд повно та всебічно дослідив докази у справі, та надавши їм об`єктивну оцінку, вірно встановив обставини справи, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Факт несвоєчасної подачі без поважної причини декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, що і становить склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, під час апеляційного перегляду справи не спростовано ні самим ОСОБА_2 , а ні його захисником.

Об`єктивна сторона складів правопорушень, передбачених у ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю діяння та часу вчинення правопорушення (формальні склади правопорушень).

Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, є формальним, то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності).

Умисел при виконанні формальних складів полягає в усвідомленні протиправності дій і у навмисності протиправного поводження.

Оскільки у формальних складах обсяг об`єктивної сторони вичерпується переліком ознак діяння й обставин його здійснення, то і від особи, яка притягується до від відповідальності, вимагається усвідомлення, розуміння лише тих обставин, що названі у складі але аж ніяк не можна вимагати усвідомлення ним не передбачення шкідливих наслідків і тим більше, бажання їх настання.

Таким чином, умисел суб`єктів, на яких поширюється дія Закон України «Про запобігання корупції», полягає в тому, що будучи ознайомленими із вимогами цього закону про обов`язки, обмеження та заборони, функціонери не виконуючи ці вимоги, навмисно протиправно поводяться, їх порушуючи.

Посилання апелянта на недопустимість всіх зібраних доказів у цій справі, оскільки перевірка проводилась неуповноваженим органом, а саме посадовою особою УСР в Одеській області, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначено, що діючим законодавством не передбачено в якості передумови складення протоколу за ч.1 ст.172-6 КУпАП наявність відповідного висновку НАЗК, а до повноважень Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НПУ входить завдання з протидії корупції.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на виконання, складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього кодексу.

Згідно статті 255 КУпАП визначено, що працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за статтями 172-4 - 172-9 КУпАП.

Відповідно роз`яснення НАЗК «Щодо виявлення працівниками поліції фактів адміністративних правопорушень» від 06.02.2019 року № 44-01/8418/19, то Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції у разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Таким чином, Закон України «Про запобігання корупції» не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за частинами першою, другою статті 172-6 КУпАП, уповноваженими особами Національної поліції України.

Функціями покладеними на Управління стратегічних розслідувань в Одеській області серед іншого є: протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних із корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.

Так, до повноважень працівників Управління стратегічних розслідувань в Одеській області належить проведення перевірки дотримання антикорупційного законодавства.

Відповідно до абз.13 ч.1 ст.1 Закону № 1700-VII, Національну поліцію віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Статтею 255 КУпАП працівники НПУ уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, за ст.172-4 172-9 КУпАП, а тому, враховуючи той факт, що складання протоколу є юридичною фіксацією ймовірного складу правопорушення за зібраними матеріалами та доказами на момент складання протоколу, то ст.255 КУпАП також фактично наділяє працівників Управління повноваженнями проведення перевірки за ст.172-4 172-9 КУпАП для об`єктивного, неупередженого та всебічного прийняття рішення.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає доводи захисника помилковим, так як жодними нормативно правовими актами, не визначено, що протокол про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КУпАП складаються виключно на підставі проведених Національним агентством перевірок.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення №1249/2024 від 15.07.2024 року, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, зокрема положення ст. 63 Конституції України, останній надавав пояснення та про необхідність надання йому правової допомоги захисником не заявляв.

Разом з тим, апеляційний суд враховує особу правопорушника та обставини правопорушення при накладанні на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 раніше на державній службі не перебував, відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 02.01.2024 року був включений до складу позаштатних постійно діючих військово-лікарської та лікарсько-льотної комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконує спеціальні завдання (заходи) мкдичного забезпечення та евакуації.

Також за матеріалами справи вбачається, що фактично факту приховання даних про доходи ОСОБА_2 не було, що на переконання суду апеляційної інстанції, суттєво знижують ступінь його вини.

Апеляційний суд також виходить з того, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності, вчинене адміністративне правопорушення не становить суспільної небезпеки та не завдало збитків державним чи суспільним інтересам.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Дана норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_2 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, і обмежитися усним зауваженням.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , - адвоката Врони А.А. підлягає частковому задоволенню, постанова судді в частині притягнення до адміністративної відповідальності - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника Войни А.А. задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись зробленим на його адресу усним зауваженням, а провадження по справі - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець