Справа № 515/1832/24
Провадження № 3/515/8/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., секретар судового засідання Чумаченко Д.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його представника адвоката Ковпака О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №930082 від 29.11.2024 р., 29 листопада 2024 року о 19 годині 19 хвилин по вул. 23 Серпня, буд. 30, в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував мопедом марки «Honda Dio» без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

03 січня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Ковпаком О.В. подано клопотання про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки дії працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не відповідали події, обставинам справи та встановленим законом вимогам, проведені з грубим порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів на місці зупинки. Наданий інспектором відеодоказ не є повним та безперервним. З відеозапису не вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення був складений на місці зупинки, а його копія вручена водію. Поліцейський лише повідомив, що відносно водія буде складено протокол. Крім того, відеозаписи не містять доказів фіксації відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та його дій щодо ухилення від такого огляду (вх. № 10 від 03.01.2025).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник клопотання про закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтримали. ОСОБА_1 пояснив, коли він був на роботі, з`ясувалось, що забув таблетки. Коли під`їжджав до роботи, його зупинили працівники поліції, попросили пред`явити документи. Йому було погано, бо не випив таблеток. Працівники поліції сказали, що він з ознаками алкогольного сп`яніння. Попросили свідка ОСОБА_2 , яка сказала, що ніяких ознаків алкогольного сп`яніння немає. Почали його допитувати, хоча йому було погано. Документів, страховки не було. Казав, що не вживав алкогольних напоїв. Працівник поліції записав щось на планшеті, йому ніяких документів для підпису не надавали. Від керування транспортним засобом не відсторонювали. Стало погано, нічого не хотів, тому погодився з працівниками поліції. Вважав, що його викличуть до поліції, де він мав підписати протокол. Його ніхто не викликав. На місці нічого не складалось. Йому для підпису нічого не надавали.

В судовому засіданні свідок, ОСОБА_2 , яка працює прибиральницею в районному відділі освіти, показала, що у той день ОСОБА_1 сказав їй, що забув таблетки та поїде за ними. Не пройшло і десяти хвилин, почула сирену на вулиці. Коли вийшла, працівники поліції їй сказали, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що їй було незрозуміло, як за такий короткий час це могло трапитись. Працівники поліції запропонували їй понюхати його, ніякого запаху алкоголю у ОСОБА_1 не було, про що вона повідомила працівників поліції. Після чого працівники поліції відразу від`їхали. Вона не бачила, що вони складали протокол, ніхто нічого не писав. Як вийшла до ОСОБА_1 та поліцейських, постійно там перебувала, будь-яких документів для підпису ОСОБА_1 працівники поліції не надавали. Після цього ОСОБА_1 стало погано, вжив ліки. Не бачила, що працівники поліції пропонували пройти огляд в медичному закладі. Ствердила, що ОСОБА_1 не вживає алкоголь, оскільки хворіє.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до такого.

Згідно вимог ст. 245 КпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст.280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ст. 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Доказуванню підлягають саме обставини, указані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо часу, місця та способу учинення діяння.

Обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 наведених Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ч.1 ст.130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №930082, датований 29 листопада 2024 року: рапорт інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області В.Гречального від 29 листопада 2024 року про те, що у ході патрулювання 29 листопада 2024 року о 19 годині 19 хвилин в м. Татарбунари по вул. 23 Серпня, буд. 30 було зупинено мопед марки «Honda Dio» без державного номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 за порушення вимог п.п. 2.3 г), 2.9 в) ПДР України. Від водія був відчутний запах алкоголю з рота, наявне почервоніння очей. ОСОБА_1 було запропоновано на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі, на що він відмовився. Водію було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст.130 ч.1 КУпАП, також адміністративні постанови за ст.121 ч.6, 121 ч.5 КУпАП; постанову інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Гречального В.В. серії ББА № 904320 від 29 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121, ч.5 ст. 121, ч.1 ст.126, ч.1 ст. 121 КУпАП, на підтвердження поважності причини зупинки; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 листопада 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; диск з записом нагрудного відеореєстратора.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 про "Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, та регулюється відповідно до "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Статтею 266 КУпАП зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно з п.п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, а саме за п. 6 розділу Х, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відеозапис може бути належним та достатнім доказом в тому разі, якщо відтворює всю процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення (з дотриманням вимог законодавчої процедури від зупинки до проставлення підпису на протоколі та ознайомлення водія з ним) та підтверджує наявність необхідних умов, визначених диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП (факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння (порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук тощо).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що о 19 годині 22 хвилини поліцейський ОСОБА_3 пропонує водію ОСОБА_1 подихати йому в обличчя, о 19 годині 23 хвилин поліцейський запитує ОСОБА_1 , чи є бажання пройти огляд, оскільки є ознаки алкогольного сп`яніння. О 19 годині 24 хвилин, на питання поліцейського, чи вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 повідомив, що не вживав. О 19 годині 27 хвилин поліцейський запитав, чи ОСОБА_1 буде проходити пристрій Драгер та їхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповів, що не буде. О 19 годині 27 хвилин поліцейський повідомив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу проходити «Драгер», проходити медичний огляд, та від аналогічного огляду в медичному закладі відмовився, згідно п.2.5 ПРД відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Поміж цього буде складено протокол за те, що транспортний засіб не зареєстрований, та приєднано постанову, що відсутній мотошолом. О 19 годині 28 хвилин поліцейський запитав ОСОБА_1 , чи буде він ознайомитись з адміністративним протоколом і в ньому розписуватись? О 19 годині 29 хвилин повідомив, що керування транспортним засобом обмежується шляхом його блокування. Інші відео вказаної події в матеріалах справи відсутні. Тривалість відеозапису становить сім хвилин та сорок дві секунди.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису видно, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, наслідки відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, відеозапис не містить відеофіксації процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмови водія від ознайомлення з протоколом та його підпису.

Відеозапис не проводився з участю свідка ОСОБА_2 , хоча остання у судовому засіданні ствердила, що працівники поліції пропонували їй пересвідчитись, чи відчувається запах алкоголю у ОСОБА_1 . Таким чином, вказаний відеозапис є неповним, відповідно не може бути належним доказом у даній справі.

Відповідно, встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який, в свою чергу, не може бути єдиним доказом доведеності вини особи, яка притягується до відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом у разі його відповідності вимогам ст. 256 КпАП за умови, коли він, як доказ містить у собі фактичні дані, що прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; є допустимим доказом у разі, якщо останній складений уповноваженою на те особою в ключі положень ст. 255 КпАП; отриманий не внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у т.ч. без порушення права на захист, чи не роз`яснення особі її прав і обов`язків, передбачені статтею 268 цього ж Кодексу та інших.

Працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , до суду не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Долучений рапорт інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області В.Гречального від 29 листопада 2024 року, не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Тим самим, щодо питання достатності протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, як самостійного доказу для установлення обставин визначених ст. 280 КпАП в їх сукупності, то слід зауважити таке.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

ВС у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року в справі № 473/2010/17 ВС вказав, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку КпАП, однак Суд при розгляд справи по суті у т.ч. при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 7 КпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (див. постанову ВС від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст.280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вказане у своїй сукупності свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за поданим протоколом та доданими матеріалами.

Враховуючи, що докази у справі здобуті із порушеннями, доходжу до висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247, 283-287 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови на ім`я Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2025 р.

Суддя В.О. Луцюк