Справа № 587/451/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 рокусуддя Сумського районного суду Сумської області Вортоломей І. Г., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, військовий квиток НОМЕР_2 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 07 червня 1995 року, РНОКПП: НОМЕР_3

за ч. 1 ст. 172-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1/63 від 27 січня 2025 року - 24 січня 2025 року близько 12 год. 00 хв., в районі розташування військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ТВО заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 , в присутності старшого техніка роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 , ТВО командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_4 запропонував старшому сержанту ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , підписати рапорт на прийняття посади водія-машиніста екскаватора інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 . Старший сержант ОСОБА_1 відмовився виконувати законні дії командира мотивуючи висновком ВЛК за №3121 від 10 січня 2025 року.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 9, 11,13,16, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто вчинив вказаними діями військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що відмовився виконувати наказ командира на прийняття посади водія-машиніста екскаватора інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , оскільки за станом здоров`я не міг би керувати екскаватором, не мав відповідних навиків, оскільки отримав водійське посвідчення зовсім іншої категорії. Зараз його вже переведено до інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_5 на посаду електрозварювальника.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла таких висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Положеннями частини першої ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника), що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.

Суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, є: військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти (дві останні категорії суб`єктами цих проступків можуть стати під час проходження ними зборів).

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 9 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі по тексту Статут) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 розділу І частини І Статуту встановлює загальні обов`язки військовослужбовців. Відповідно до п. 3 ст. 11 розділу І частини І Статуту на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати прапор своєї частини.

Згідно зі ст. 16 розділу І частини І Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 28 розділу І частини І Статуту встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України. Відповідно до ст. 30 розділу І частини І Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Стаття 35 розділу І частини І Статуту встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 37 розділу І частини І Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1/63 від 27 січня 2025 року, рапортом, поясненнями ОСОБА_4 , поясненнями ОСОБА_2 , військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 07 червня 1995 року, довідкою №3121 ВЛК від 10 січня 2025 року, Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №24 від 06 квітня 2022 року, Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №309 від 20 жовтня 2024 року, службовою характеристикою ОСОБА_1 , медичною характеристикою.

Долучена до матеріалів справи довідка №3121 військово-лікарської комісії від 10 січня 2025 року не спростовує факту відмови останнім від виконання законних вимог командира.

Водночас, суд, вирішуючи питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, керується вимогами ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи те, що хоча в діях ОСОБА_1 формально вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, але, враховуючи обставини справи, а саме те, що він пройшов ВЛК, мав поранення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, те, що вказаним правопорушенням не завдано значної шкоди, а тому вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ч. 1 ст. 172-10, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя І. Г. Вортоломей