справа № 208/429/25
№ провадження 3/208/874/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Данилів С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дубно, Рівненської області, громадянина України, начальника групи психологічного супроводу та відновлення ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2025 до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДНПК2 №2614 від 22.12.2024, 20.12.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли довідки доповіді у кількості 18 штук про самовільне залишення військової частини військовослужбовцями. Проте, під час здійснення перевірки вищевказаних фактів самовільного залишення військової частини встановлено, що випадки самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 . Згідно письмових пояснень лейтенанта ОСОБА_1 встановлено, що 19.12.2024 близько 10:30 від командира стрілецького взводу 3 стрілецької роти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , він отримав усну інформацію про масовий факт самовільного залишення військової частини у підрозділі, та пізніше, близько 12:18 молодший лейтенант ОСОБА_3 надіслав список військовослужбовців з прізвищами та точною кількістю військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину. Після цього, близько 21:30 год. 19.12.2024 лейтенант ОСОБА_1 направив готові довідки доповіді стосовно фактів самовільного залишення військової частини засобами мобільного зв`язку старшому оперативному черговому НОМЕР_2 ОМБР. Окрім цього встановлено, що усних доповідей лейтенант ОСОБА_1 не здійснював протягом 18.12.2024 по 19.12.2024 до 21:30 год. Таким чином, за викладених вище обставин, лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду начальника групи психологічного супроводу та відновлення ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , вчинив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що своєї вини не визнає, просив суд закрити провадження у зв`язку із відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 268 КУпАП, суд ваажає за можливе розглядати справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки дане адміністративне правопорушення не відноситься до категорії правопорушень, де явка особи, відповідно до вимог КУпАП визнається обовязковою.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, диспозицією частини 2 статті 172-15 КУПАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно з вимогами ст. ст. 7, 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на посадову особу при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Так, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Статтею 254 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021, уповноважена посадова особа складає протокол не пізніше 24 годин з моменту виявлення військовослужбовця (військовозобов`язаного), що вчинив військове адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається військовослужбовцю (військовозобов`язаному), який притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення було скоєне близько 10:30 год. 19.12.2024. Отже, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 мав бути складений уповноваженою особою до 10:30 години 20.12.2024.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол ДНПК2 №2614 про військове адміністративне правопорушення складено 22.12.2024, що суперечить встановленим КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329 строкам складання протоколу про військове адміністративне правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог ст. 254 КУпАП, а тому не може бути предметом судового розгляду, та не може бути використаний судом для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, відповідно до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 604 від 29.11.2018 , за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.

З огляду на вищезазначене, обов`язок щодо здійснення доповіді про факти самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604, покладений саме на командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 .

Статтею 28 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Стаття 29 цього ж Закону визначає, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Крім того, статтею 30 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Так, лейтенант ОСОБА_1 є підлеглим командира військової частини НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП не містять належних та допустимих доказів про видання командиром (начальником) військової частини НОМЕР_1 установчого наказу про покладення на ОСОБА_1 обов`язків щодо здійснення доповідей про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах.

Відповідно до абз.3 п.7 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021, обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок має суб`єктивний характер та не відповідає вимогам щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, що в силу п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене та керуючись ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Данилів