КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Бойко Д.О., захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянчука В.Б.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П., разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постановиСвятошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 24 березня 2024 року о 21 год. 16 хв. керував автомобілем «Фольцваген» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та рухався в м. Києві по Кільцевій дорозі, поряд вул. Зодчих, 36, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія», висновок № 001608. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження сторона захисту вказала, що суд першої інстанції в порушення вимог Закону, розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 , про дату та місце розгляду справи, чим грубо порушив процесуальні права останнього та обмежив його в доступі до правосуддя. Так, в матеріалах справи № 759/7817/24 наявні лише дві повістки про виклик до суду на 10 травня 2024 року та 20 травня 2024 року. Однак, не зважаючи на вищевикладене, в матеріалах справи відсутні документи щодо направлення вказаних вище повісток за допомогою засобів поштового зв`язку за місцем проживання ОСОБА_1 , як і відсутні жодні документи про те, що вказані повістки були отримані ОСОБА_1 , або ж вказане поштове відправлення повернулося до суду у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Окрім того, ОСОБА_1 категорично заперечує факт отримання СМС-сповіщень щодо дати та часу розгляду справи, зокрема через застосунок «Дія». Таким чином, у жодному із вказаних вище випадків ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в спосіб передбачений ст. 277-2 КУпАП. Окрім того, сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ані наручно, ані за допомогою засобів поштового зв`язку ОСОБА_1 не отримував копію оскаржуваної постанови. Про прийняття оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 дізнався, лише - 04 липня 2024 року з листа ТВО начальника Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП від 21 червня 2024 року, який він отримав - 04 липня 2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку.При цьому, сторона захисту звертає увагу на те, що дізнавшись про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відразу, а саме 05 липня 2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про надання матеріалів справи на ознайомлення, однак в цей день він не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи через відключення світла в суді. ОСОБА_1 , ознайомився з матеріалами справи, лише - 11 липня 2024 року, оскільки внаслідок масового ракетного обстрілу міста Києва - 08 липня 2024 року він вимушений був виїхати з сім`єю, а саме донькою та дружиною до с. Чорногородка, Макарівського району, Київської області де він зареєстрований. При цьому, ОСОБА_1 був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в межах 10 денного строку з моменту ознайомлення з матеріалами справи, оскільки в період часу з 08 липня 2024 року по 24 липня 2024 року через загрозу повторних ракетних обстрілів тимчасово проживав з сім`єю в с. Чорногородка, Макарівського району, Київської області. Враховуючи наведене, сторона захисту вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/7817/24, пропущений ОСОБА_1 - з поважних причин, а тому сторона захисту просить суд апеляційної інстанції, визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови в справі та прийняти рішення про його поновлення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що в порушення ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 866466 було складено лише 04 квітня 2024 року, тобто через 11 (одинадцять) днів з дати інкримінованого правопорушення і через 5 (п`ять ) днів після фактичного встановлення всіх обставин інкримінованого правопорушення. Відтак, наявний в матеріалах справи протокол не міг бути визнаний судом в якості допустимого доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній складений з грубим порушенням вимог ст. 254 КУпАП. Крім того, з протоколу серії ААД № 866466 встанволено, що його було складено 04 квітня 2024 року за адресою: вул. Святослава Хороброго, буд. 9, без участі ОСОБА_1 . Вказані обставини вказують на грубе порушенням вимог ст. 254, 256 КУпАП, ст. 6 Європейської Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено процесуальних прав, не було надано можливості надати пояснення, і головне - його не було проінформовано про суть і характер висунутого обвинувачення. Із п. 7 Висновкуввстановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений 24 березня 2024 року у той же час, п.1 Висновку свідчить про те, що він був складений 29 березня 2024 року, тобто через 5 (п`ять) днів після проведеного огляду. У свою чергу, пункт 22 Інструкції імперативно передбачає, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними. З п. 11 висновку КМНКЛ «Соціотерапія» № 001608 від 29 березня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 не ознайомлювали з результатами огляду, не вручали копію висновку. Вказані обставини свідчать про порушення лікарем-наркологом вимог п. 17 розділу III Інструкції № 1452/735, що призвело до того, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості оспорити результати проведеного огляду на стан сп`яніння, які зафіксовані у Висновку № 001608 від 29 березня 2024 року відразу після здачі зразків біологічного середовища. Сторона захисту звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 на наступний же день після огляду звернувся до медичної лабораторії «Діла» де здав аналізи на наявність наркотичних речовин в його організмі. Згідно результатів лабораторних досліджень від 25 березня 2024 року в організмі та сечі ОСОБА_1 не виявлено жодних наркотичних речовин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянчука В.Б., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, щозадоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять докази, які свідчать, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Зокрема, як зазначається в оскаржуваній постанові, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підтверджуються у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: висновком КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 29 березня 2024 року, з результатами огляду - стан наркотичного сп`яніння - стимулятори (амфетамін).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Крім цього, як прямо передбачено п. 12 розділу ІІ. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Разом з тим, пунктами 15, 16 цієї Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Враховуючи вимоги вищенаведених нормативних актів, а також обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 - адвоката Харчука О.П., а також безпосередні доводи надані в судовому засіданні адвокатаПолянчука В.Б. щодо неналежногодоказу, Висновку «КМНКЛ «Соціотерапія», який було складено на підставілабораторного дослідження зразків біологічного середовища, а саме «сечі» ОСОБА_1 , з урахуванням наступного.

Так, сторона захисту посилається на те, що після проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу «сечі» методом імунохроматографічного аналізу (ІХА) з використанням медичних виробів для діагностики invitro«Швидкі тести BosonBiotech», лікар-нарколог зобов`язаний був провести лабораторні дослідження за допомогою газового хроматографа «TRACE1310».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що Інструкцію від 09.11.2015 року № 1452/735, чітко передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. При цьому, у Розділі III.Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 - Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, відсутні будь які конкретні посилання на газовий хроматограф «TRACE1310» на яких акцентує увагу сторона захисту чи взагалі на будь-які інші вимірювальні техніки та обладнання, тобто метод лабораторного дослідження, вимірювальна техніка та обладнання до нього визначається безпосередньо Наказами МОЗ України, та внутрішніми Наказами самого закладу охорони здоров`я, а не Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 знаючи про те, що він здавав у закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» біологічний матеріал для лабораторного дослідження, міг у разі незгоди із Висновком лікаря-нарколога звернутись для повторного лабораторного дослідження зразку, який відбирали у іншу ємність 24 березня 2024 року, протягом 90 днів, що останнім не було зроблено.

Водночас, громадяни повинні сумлінно ставитись до виконання своїх прав та обов`язків, передбачених законом, оскільки забезпечення їх реалізації залежить не тільки від органів правосуддя, а й від активності самих громадян, тим більше у випадках, які стосуються оскарження постанов суддів у справах про адміністративні правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П.

При цьому, ч. 2 ст. 7 КУпАП регламентує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 866466 від 04 квітня 24 року складений відносно ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, яке мало місце 24 березня 2024 року на підставі ВисновкуКНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 001608, якийскладено 29 березня 2024 року на підставі даних, що містяться у акті медичного огляду ОСОБА_1 від 24 березня 2024 року.

Водночас, суду не зрозуміло чому працівниками поліції не виконанні вимоги ст. 254 КУпАП, чому протокол складений 04 квітня 2024 року на підставі Висновку від 29 березня 2024 року, з надто тривалим терміном після вчинення адміністративного правопорушення, хоча жодних об`єктивних даних які б цьому заважали, в матеріалах справи не наявні. При цьому, документ під назвою «Повідомлення про запрошення до підрозділу поліції» на ім`я ОСОБА_1 від 24 березня 2024 року (а.с. 4), який містить виправлення у датах, жодним чином не передбачений нормами КУпАП.

Разом з тим, ст. 254 КУпАП чітко регламентує, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, сформульована доктрина «плодів отруйного дерева» у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», зазначає, якщо джерело доказів у справі є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.

Крім того, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, недопустимими є докази, які здобуті із суттєвим порушенням, оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

З урахуванням вказаного, а також положень ст. 254 КУпАП, суд апеляційної інстанції визнає протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 866466 від 04 квітня 2024 року складений відносно ОСОБА_1 неналежним та недопустимим доказом у справі, що в свою чергу у відповідності до доктрини «плодів отруйного дерева», призводить до визнання всіх інших доказів у справі неналежними та недопустими.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання належної правової оцінки доказам, яка, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П. в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, за наслідками розгляду, суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення. Водночас, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, підлягає - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Харчуку О.П. строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П. - залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - скасовує та закриває провадження у справі ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до п. 1ст. 247КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 759/7817/24

Апеляційне провадження № 33/824/149/2025

Категорія: ч.1 ст.130КУпАП

Суддя у першій інстанції - Косик Л.Г.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.