Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Носкова О.М., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Носкова О.М. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 30 листопада 2024 року, о 13 годині 30 хвилин керуючи транспортним засобом «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Луцьку по проспекту Волі 4, перед перестроюванням з лівої смуги в праву не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по смузі, в яку ОСОБА_1 мав намір перестроїтися, внаслідок чого змусив водія транспортного засобу «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 різко змінити швидкість руху та напрямок його руху.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вважає постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення необґрунтованою. Посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано пом`якшуючі обставини, тобто застосоване щодо нього адміністративне стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами строком на 6 місяців є надто суворе. Зазначає на те, що копію постанови отримав лише 31.12.2024. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, змінити постанову в частині накладеного адміністративного стягнення та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В своїй апеляційній скарзі захисник Носков О.М., не оспорюючи вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вважає постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення необґрунтованою. Вказує, що в оскаржуваній постанові неправильно зазначено місце та час вчиненого правопорушення, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення, подія відбулась о 13 годині 30 хвилин в м. Луцьку по проспекту Волі 4, тоді як в постанові зазначено, близько 22 години 36 хвилин в м. Луцьку по вулиці Карпенка Карого. Посилається на те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, працевлаштований, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, його робота пов`язана з необхідністю щоденного керування автомобілем. Крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Також зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 31 грудня 2024 року, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді в частині накладеного стягнення змінити, застосувавши до нього стягнення у вигляді штрафу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували вимоги апеляційних скарг та просили постанову судді в частині накладеного стягнення змінити, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити та задовольнити апеляційні скарги з таких підстав.

Клопотання захисника та ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки він пропущений із поважних причин.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався не в повній мірі.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, просив постанову судді в частині накладеного стягнення змінити, наклавши стягнення не пов`язане з позбавленням права керування. Також зазначив, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, на його утриманні перебуває двоє дітей, його робота пов`язана з необхідністю щоденного керування автомобілем, а тому позбавлення права керування позбавить його можливості належним чином забезпечувати потреби своєї сім`ї.

Отже, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційних скарг про незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення.

Так, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не були враховані характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, його сімейний стан, а також обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_1 найсуворішого виду адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.5 ст.122 КУпАП, судом не було враховано, що відповідно до вимог ст.30 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовується до правопорушника за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом. Проте цих обставин під час розгляду даної справи в суді першої інстанції встановлено не було.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, працює на посаді інженера ТзОВ «Луцькспецбуд», робота ОСОБА_1 пов`язана з необхідністю щоденного керування автомобілем так як об`єкти будівництва знаходяться у різних місцях Волинської області (а.с.62), за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.63), має на утриманні двоє дітей.

Отже, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставини його вчинення, відсутність у потерпілого претензій до ОСОБА_1 , особу винного, під час розгляду справи апеляційним судом повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд вважає можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений судом першої інстанції, на штраф.

На переконання суду апеляційної інстанції таке стягнення буде достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В решті постанову судді слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 і захиснику Носкову О.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ..

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Носкова О.М. задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 (вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 (тисячу чотириста сорок п`ять) гривень.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов