Справа № 216/49/25
провадження 3/216/441/25
ПОСТАНОВА

іменем України

04 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Стартанович Д.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201049 від 20.12.2024 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вищевказаного протоколу, 20.12.2024, 14:37:00, м. Кривий Ріг, вул.Фуко (Центрально-Міський р-н) 24 водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Daewoo Sens», днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; неприродна блідість; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі в лікаря нарколога відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що вину не визнає, оскільки він до складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201049 від 20.12.2024 надав згоду на проходження медичного огляду, однак працівники поліції повідомили йому, що його згода вже не потрібна так-як вони вже почали складати протокол та запропонували йому пройти медичний огляд самостійно, що останній і зробив в той же день. Крім того ОСОБА_1 надав суду Медичний висновок з КП «ДБКЛПД» ДОР відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Зайцев О.В. в судовому засіданні заперечував провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надав суду письмові заперечення та в яких зазначив, що докази, які додані на підтвердження провини останнього не можуть бути належними та є недопустимими, оскільки не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться йому у провину керування транспортним засобом, але й оформлені в такий спосіб, який викликає сумніви в достовірності вказаних пояснень і об`єктивності та повноті дій уповноваженої посадової особи.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, головуючий суддя вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, при дослідженні відеозапису наданого ПП до протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні встановлено такі обставини.

Відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу інкримінованого його правопорушення, яка виражається саме у відмові особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляну на стан сп`яніння, підтверджується тим, що ОСОБА_1 хоч і не одразу але все таки самостійно зголосився виконати вимогу поліції та проїхати разом з ним до медичного закладу з метою проходження огляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом (кліп_2 о 14:55:00 годин), однак поліцейським безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у цьому, з мотивів, що останній вже попередньо відмовився її виконувати та те, що відносно нього вже складають оскаржуваний протокол.

Таким чином, дії працівників поліції були направленими на обмеження ОСОБА_1 реалізовувати надані йому права та відстоювати власні інтереси, оскільки, як можна об`єктивно встановити під час вивчення письмових матеріалів справи, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), в якому містяться анкетні дані останнього, виписане інспектором ОСОБА_2 20.12.2024 року лише о 14:56 годин, а оскаржуваний протокол ЕПР1№201049 складений 20.12.2024 року о 15:15:58 годин, що за часовими проміжками відбувалось після усної згоди ОСОБА_1 відвідати медичну установу та здати необхідні аналізи.

Викладене вище підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та свідчить, що саме дії співробітників поліції, які полягали у проявленій бездіяльності, щодо забезпечення доставки ОСОБА_1 до спеціалізованої медичної установи, стали підставою для складання відносно останнього оскаржуваного протоколу.

Крім того, після відмови, працівник поліції особисто та неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про те, що він може самостійно проїхати до КП «ДБКЛПД» ДОР для проходження відповідного огляду, при цьому поліцейським не конкретизовано про жодні часові обмеження, в які повинен був вкластись ОСОБА_1 , щоб це зробити (кліп_2 о 14:55:15 годин та о 15:03:40 годин).

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі в лікаря нарколога відмовився не знайшли свого підтвердження належними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1№201049 від 20.12.2024 року щодо ОСОБА_1 оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що надані суду адміністративні матеріали не доводять склад адміністративного правопорушення у ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Дмитро СТАРТАНОВИЧ