Справа № 488/5420/24
Провадження № 3/488/63/25
ПОСТАНОВА

іменем України

06.02.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Т.В. Торжинська, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

- до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№170324, 10 листопада 2024 року о 10:16 годині за адресою вул.Знамянська в районі будинку 1 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Хонда CRV номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, у зв`язку з чим водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер або у медичному закладі, від чого водій ОСОБА_2 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На виклик суду ОСОБА_2 , який повідомлявся про час, місце та дату розгляду справи, не прибув, про причину неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справу від останнього не надходило. Судова повістка направлена ОСОБА_2 за місцем його проживання, повернута до суду без вручення адресату, тобто останній належну організацію своєї кореспонденції не забезпечив.

Більш того, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, не вчиняти дій, що перешкоджають розгляду справи і демонструвати готовність брати участь у справі, що стосується даної особи, при цьому про розгляд справи саме Корабельним районним судом м.Миколаєва водію ОСОБА_2 було повідомлено під час складання протоколу, що свідчить зміст дослідженого відеозапису з бодікамер поліцейських.

Враховуючи, що ОСОБА_2 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, але даним правом не скористався, тому розгляд справи здійснено за його відсутності.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1. Правил дорожнього руху (далі ПДР) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вказаними Правилами.

Відповідно до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, згідно диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п.8 вище вказаного Порядку, та є підставою для складання відносно такого водія протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Зі змісту досліджених письмових доказів, оглянутого відеозапису з бодікамери поліцейського, що здійснена під час вище вказаних подій, з дотриманням вимог ч.2 ст.266 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, слідує, що 10 листопада 2024 року о 10:39: 42 години працівники поліції зупиняють ОСОБА_2 , який рухається пішки від залізнодорожнього переїзду.

На запитання працівників поліції щодо його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої сталось перекидання автомобілю, з якого свідки події витягли водія, який місце пригоди залишив, ОСОБА_2 керування автомобілем заперечував як і свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди. На вимогу працівників поліції слідувати з ними на місце ДТП для складання відповідних документів, в тому числі схеми ДТП, відмовлявся. Не зважаючи на його неодноразову, однозначну відмову, працівниками поліції ОСОБА_2 доставлено на місце ДТП, що відповідає обставинам, які вказують на вчинення дій з затримання особи. Зокрема, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення змушена залишатися поряд з уповноваженою особою. Також згідно відеозапису (об 11:13 годині диск 3), працівники поліції проводять особистий огляд ОСОБА_3 , в тому числі огляд кишень його одягу, що характерні здійсненню дій із затриманою особою.

Втім протокол про адміністративне затримання ОСОБА_2 в порушення ч.1 ст. 261 КУпАП складений не був, а також в порушення ч.3 вказаної статті про затримання особи не проінформовано центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. ОСОБА_2 не повідомлено про його процесуальні права як затриманого, в тому числі не роз`яснено право запросити захисника самостійно.

Стосовно жінки, яка допитана працівниками поліції згідно відеозапису щодо події ДТП та особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, то анкетні дані вказаного свідка не зафіксовані як і її письмові пояснення, та такі не додані до матеріалів справи, що перешкоджає суду викликати та допитати дану особу стосовно обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. На цьому ж відео, жінці-свідку надається для упізнання відео, здійснене на телефоні працівника поліції, з якого остання впізнає водія, що скоїв ДТП. В той же час здійснений відеозапис не надає можливості побачити зображення з телефону, яке надавалось свідку для огляду.

В той же, час суд зауважує, що позбавлений права самостійно збирати докази на доведення вини особи, а ч.2 ст.251 КУпАП передбачає обов`язок щодо збирання доказів особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Об 11:45:10 (диск 3) ОСОБА_3 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичній установі, від чого він відмовляється, заперечуючи керування ним транспортним засобом.

О 12:11:17 (диск 1) поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та після оголошення даного протоколу (о 13:33:35 год диск 3), ОСОБА_2 категорично заперечує підстави такого огляду, стверджуючи, що транспортним засобом не керував (13:34:40).

Аналізуючи надані суду докази та наведені судом аргументи, слід зазначити про таке.

Стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав і основних свобод людини для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, ст.94 КПК України, оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив рішення (вирок, постанову, ухвалу).

Питання про визнання доказів недопустимими вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.89 КПК України) у кожному конкретному випадку залежно від характеру і наслідків порушень критеріїв допустимості. При цьому оцінка доказів передбачає їх відповідний аналіз у всій сукупності та взаємозв`язку (ст. 94 КПК України).

Як підтверджуються даними відеозапису, до складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , хоча протокол про адміністративного затримання не складався, попри це працівниками поліції вчиняються дії, які притаманні саме адміністративному затриманню, про що зазначено вище. В той же час порушено вимоги ч.2 ст.261 КУпАП щодо інформування центру надання безоплатної вторинної допомоги про такі дії та не повідомлено ОСОБА_2 його право запросити захисника самостійно.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, зокрема як порушення права особи на захист.

За наведеного, враховуючи, порушення права ОСОБА_2 на захист, суд, за імперативними вимогами ст. 87 КПК України, зобов`язаний визнати даний протокол про адміністративне правопорушення як недопустимий доказ.

Дані дослідженого відеозапису з бодікамер поліцейських, ніяким чином не доводять керування ОСОБА_2 транспортним засобом, та інших доказів суду щодо цього надано не було.

За наведеного, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, суд керується вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь такої особи.

Цей принцип знаходить своє відображення в ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен вважається невинуватим, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Торжинська