Постанова

Іменем України

04 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №33/824/911/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Печерського районного суду м. Києва

в складі судді Константінової К. Е.

від 24 жовтня 2024 року

у справі №757/39651/24-п Печерського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

11 серпня 2024 року капрал поліції Кравченко Д. С. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №966474 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 11.08.2024, о 12 год. 40 хв., на вул. Михайла Бойчука, 17/10, у м. Києві, керував транспортним засобом «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що зафіксовано на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим, оскільки з відеозапису вбачається, що дії працівників були провокативними, адже його незгода із твердженнями поліцейських про те, що він при перестроюванні не ввімкнув покажчик повороту, була розцінена поліцейським як ознака наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідала обстановці, тому вони почали вбачати ознаки та вимагати проходження огляду.

Вважав, що суд проігнорував практику ЄСПЛ, за якою у справах про адміністративне правопорушення недоведена вина вважається доведеною невинуватістю, тобто аналогічно кримінальному процесу.

В іншому доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки був готовий та повідомляв працівників поліції про готовність проїхати з ними на огляд, однак поліцейські вже почали складати адміністративний протокол та відмовили провести його огляд у медичному закладі.

Вважав, що поліцейські склали протокол через його незгоду із їх твердженням щодо не увімкнення ним покажчика повороту.

Додав, що наявний в матеріалах справи відеозапис, наданий суду, не відповідає положенням Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки не є безперервним, натомість є фрагментарним.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Судове засідання 27.01.2025 було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

У судовому засіданні 04.02.2025 ОСОБА_1 , надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №966474 від 11.08.2024; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КМНКЛ «Соціотерапія» та відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем і особисто він визнає такі обставини у апеляційній скарзі, апеляційний суд не перевіряє факт керування транспортним засобом.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційними повноваженнями поліцейських, і ознаки можуть бути встановлені шляхом візуального спостереження. При цьому, наявність ознак встановлює виключно поліцейський і це є лише підставою для огляду, оскільки метою огляду є встановлення факту керування у стані сп`яніння чи спростування такого стану за результатами огляду. Оскільки у даному випадку перевірці підлягають обставини щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то заперечення стосовно відсутності ознак не свідчать про порушення процедури оформлення відмови від проходження огляду.

З цих же підстав, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо трактування поліцейським заперечень ОСОБА_1 щодо не увімкнення ним покажчика повороту, як ознаку сп`яніння, а саме поведінку, що не відповідає обстановці. Отже протокол складено за те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а не керування автомобілем із ознаками такого сп`яніння.

Скаржник помилково вважає, що процедура оформлення відмови від проходження огляду містить порушення, які вказують на порушення прав водія та є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації.

Отже, з аналізу положень п. 12 розділу 2 та п. 2 Розділу 3 Інструкції вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти такий огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована технічними засобами відео фіксації.

З вищенаведеного вбачається, що положення Інструкції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, які є його дискреційними повноваженнями.

Отже, з моменту наявності у поліцейського підстав, що водій ОСОБА_1 знаходиться у стані сп`яніння, у першого виникла законна підстава вимагати у останнього пройти огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією подіїтехнічними засобами відеозапису.

Отже, у справі, що переглядається установлено обставини керування та законності вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому, з урахуванням доводів апеляційної скарги, перевірці підлягає факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №966474 від 11.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 11.08.2024, о 12 год. 40 хв., на вул. Михайла Бойчука, 17/10, у м. Києві, керував транспортним засобом «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. У протоколі Книш зазначив, що готовий пройти огляд але інспектор відмовив йому (а. с. 1).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що поліцейським у останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці оцей, що не реагують на світло. Відповідні графи щодо проведення огляду та результату не заповнені (а. с. 2).

Постановою серії ЕНА №2806824 від 11.08.2024 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що він керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перелаштуванні.

Як на перевірку доводів скаржника, судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а. с. 6), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом зафіксовано, що о 12:39:24 двоє працівника поліції підходять до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 о 12:40:19 працівник поліції, повідомив про порушення п. 9.2.9 ПДР та просить надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. О 12:40:55 - ОСОБА_1 відповів: «Я знаю, я включаю поворот» та заперечує порушення ПДР, а також вказує, що поліцейські займаються не тим чим потрібно та що вони будуть відповідати у суді. О 12:41:41 - на запитання працівників поліції, ОСОБА_1 , відповів, що нічого не вживав сьогодні, однак о 12:41:46 - працівник поліції повідомив: «Водій, у вас поведінка, що не відповідає обстановці». О 12:42:14 - працівник поліції стверджує: «Ви нервуєтесь, поведінка дивна» і зазначає, що це ознака і вказує на перебування у стані на наркотичного сп`яніння. О 12:43:00 - працівник поліції: «Пропоную проїхати до лікаря нарколога». ОСОБА_1 у відповідь «Дякую, мені це не потрібно». О 12:43:03 - працівник поліції «Чи відмовляєтесь проїхати до лікаря-нарколога?», на що ОСОБА_1 відмовляється із посиланням «А якщо там все буде добре, то ви тільки заберете мій час і свій час». О 12:45:31 - працівник поліції запитує анкетні дані ОСОБА_1 для оформлення постанови за порушення ПДР. 12:46:34 - працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 процесуальні права та обов`язки і каже, що до нього застосовано штраф за ч. 2 ст. 122 КУпАП 510 гривень і зачитує постанову. О 12:47:29 - працівник поліції: «Під час спілкування встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло і пропонує проїхати до лікаря нарколога. О 12:47:56 - ОСОБА_1 відмовляється: «Я не буду нікуди їхати». 12:47:58 - працівник поліції: «У разі відмови, відносно Вас буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП». О 12:48:31 - працівник поліції «Ви виходите зі свого автомобіля, сідаєте у наш службовий, автомобіль залишається на місці зупинки». О 12:48:39 - ОСОБА_1 «А потім хто мене привезе?», працівник поліції: «Ми привеземо». ОСОБА_1 вербальної згоди не висловлює, фактично ігноруючи вимогу. О 12:49:00 - працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що розцінює такі його дії, як відмову і відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення (іде складати). О 12:49:04 - ОСОБА_1 «Складайте хлопці, ви в суді будете за це відповідати» О 12:52:18 - ОСОБА_1 (викрикує) поїхали, а в цей момент інший працівник поліції вже розпочав складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час заповнення протоколу ОСОБА_1 підходив до службового автомобіля та повідомляв, що готовий поїхати до медичного закладу, однак поліцейські повідомили, що уже складається протокол за його зафіксованою відмовою. О 13:03:36 - працівник поліції зачитує ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. О 13:06:11 - ОСОБА_1 робить власноруч пояснення у протоколі.

При цьому, зазначені вище протокол, направлення, постанова серії ЕНА №2806824 від 11.08.2024 та відеозапис з бодікамери є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що відеозапис, викладений на диску, не відтворює всіх подій щодо обставин справи та оформлення адмінматеріалів, через його фрагментарність. Дійсно на СД диску міститься лише однин файл із відеозаписом, який хоч і розділений під час його перегляду на 3 частини однак є безперервним. Так перша частина охоплює події 11.08.2024 з 12:39:55 по 12:53:00, друга з 12:53:00 по 13:08:00, а 3 з 13:08:00 по 13:11:48, що загалом безперервно охоплює обставини з 12:39:55 по 13:11:48, тобто обставини від моменту зупинки автомобіля до моменті закінчення оформлення процедури відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що з відеозапису не вбачається, що поліцейські перевіряли ознаки наркотичного сп`яніння у нього, як водія, однак обставини, зафіксовані відеозаписом щодо поведінки ОСОБА_1 та п. 12 розділу 2 Інструкції дають підстави вважати, що вимога поліцейського до водія автомобіля, щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була законною. Крім того установлено що ОСОБА_2 відмовився від такої вимоги.

Матеріали справи не містять доказів щодо незаконності дій працівників в частині порушення процедури оформлення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а місцевий суд вірно дійшов висновку, що самими матеріалами даної справи порушення не підтверджуються.

Дійсно, працівники поліції не перевіряли таку ознаку як звужені зіниці, що не реагують на світло, однак такі обставини не свідчать про незаконність вимоги поліцейських, адже такі ознаки як виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці, встановлюються поліцейським шляхом візуального спостереження та суб`єктивного сприйняття поведінки водія, і це є виключними повноваженнями поліцейського, якому надано таке право. За вказаних обставин безпідставними є і доводи щодо провокативних дій поліцейських.

Посилання ОСОБА_1 на його згоду пройти огляд суд апеляційної інстанції не приймає, адже відеозаписом установлено неодноразову його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, навіть після роз`яснення поліцейським наслідків такої відмови. Вербальну згоду ОСОБА_1 почав надавати вже після того, як поліцейські зафіксували відмову та заповнювали протокол і сама по собі вимога була зрозумілою водію ОСОБА_1 , з огляду на те, що він реалізував своє право керувати транспортним засобом, а тому пункт 2.5. ПДР йому відомий.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №966474 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто у даній справі не підлягають встановленню та перевірці обставини перебування у стані наркотичного сп`яніння, оскільки такі обставини перевіряються судом у випадку порушення водієм п. 2.9.а ПДР України, в той час як у даній справі протокол складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, і перевірці підлягає саме обставина відмови від проходження огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол відносно ОСОБА_1 .

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказів в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №966474 від 11.08.2024; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КМНКЛ «Соціотерапія»; постановою серії ЕНА №2806824 від 11.08.2024 та відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик