Справа № 565/249/25
Провадження № 3/565/130/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України,

- за ч.3 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №940793 від 31 січня 2025 року, ОСОБА_1 , 30 січня 2025 року близько 22 год. в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_2 , а саме: ображав його грубою нецензурно лайкою, чим завдав психологічної шкоди.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву у якій вказав, що вину у вчиненні правопорушення заперечує, 30 січня 2025 року між ним та сином ОСОБА_2 виник конфлікт на побутовому грунті, під час якого він дійсно вживав нецензурні слова. Будь-якого умислу на вчинення саме насильства в сім`ї не мав. Ні фізичного ні психологічного насильства до ОСОБА_2 він не застосовував, з сином примирився. Просить справу розглянути за його відсутності та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій вказав, що 30 січня 2025 року між ним та батьком ОСОБА_1 виник конфлікт на побутовому грунті. Зазначив, що конфлікт з батьком врегульовано, претензій до нього не має, будь-якої шкоди його фізичному чи психічному здоров`ю не завдано. Просить справу розглянути за його відсутності та закрити провадження у справі.

Вивчивши зібрані органом поліції матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 3 ст.173-2 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №940793 від 31 січня 2025 року; рапорт ЄО №849 від 30 січня 2025 року; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 30 січня 2025 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності 22 січня 2025 року за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за частинами першою або другою ст.173-2 КУпАП. Постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 22 січня 2025 року за ч.3 ст.173-2 КУпАП до продоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №940793 від 31 січня 2025 року не додано.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяви з яких убачається, що між ними виник конфлікт на побутовому грунті. Потерпілий вказав, що шкоди його фізичному чи психічному здоров`ю не завдано.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

У ст.7 КУпАП зазначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З досліджених матеріалів справи не вбачається обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 , будучи притягнутим 22 січня 2025 року до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП, 30 січня 2025 року близько 22 год. в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд.

Суддя Г.В.Бренчук