Справа № 510/2432/24
Провадження № 3/510/356/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродж. Запорізької області, громадянина України, працюючого водієм «Авангард-Транс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, 28.10.2024р. о 00 год. 30 хв. на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі прикордонного знаку № 1352 на відстані 800 м від державного кордону України з Республікою Румунія, прикордонним нарядом «КрП» виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який вчинив злісну непокору законній вимозі представника ДПСУ, а саме, проігнорував неодноразову вимогу зупинитись та намагався втекти з місця вчинення правопорушення, чим порушив вимоги п. 12 ст. 20 ЗУ «Про ДПСУ».

Внаслідок виявленого факту порушень, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності.

До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 263581 від 28.10.2024р.; рапорт помічника начальника впс ОСОБА_2 від 22.10.2024р.; рапорт іпс ОСОБА_3 від 22.10.2024р.; рапорт старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 від 22.10.2024р.; письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.10.2024р.; витяг з графіку організації несення служби складу п/н на КрП «Новосільське» в період з 09.00год. 21.10.2024р. до 09.00год. 22.10.2024р.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі.

У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Частиною 1 ст. 185-10 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, матеріалами справи встановлено, що 28.10.2024р. о 00 год. 30 хв. на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі прикордонного знаку № 1352 на відстані 800 м від державного кордону України з Республікою Румунія, прикордонним нарядом «КрП» виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який вчинив злісну непокору законній вимозі представника ДПСУ, а саме, проігнорував неодноразову вимогу зупинитись та намагався втекти з місця вчинення правопорушення.

Разом із тим, як виходить з протоколу про адміністративне правопорушення, датою вчинення адмінправопорушення є 28.10.2024р.

До протоколу про адміністративне правопорушення були додані докази - рапорти інспекторів ПС від 21-22.10.2024р., письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.10.2024р. згідно яких датою вчинення адмінправопорушення вказана 21-22.10.2024р.

Таким чином, обставини, вказані у доказах, не відповідають та суперечать обставинам адмінправопорушення, викладеним у адмінпротоколі.

Крім того, слід звернути увагу, що постановою судді Ренійським районного суду Одеської області раніше від 18.11.2024р. вищевказана справа про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КпАП України, вже поверталася до ІНФОРМАЦІЯ_4 для усунення недоліків. 20.12.2024р., після нібито усунення недоліків, адмінматеріали щодо ОСОБА_1 знов надійшли до суду. В якості виправлених недоліків до адмінматеріалів була додана заява начебто громадянина ОСОБА_1 , який визнав свою вину за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та просив розглянути справу без його участі. Однак, ця заява не може бути взята судом до уваги в якості належного доказу у справі, оскільки вбачається, що її бланк був заповнений явно тією особою, яка й складала протокол про вчинення адмінправопорушення, тобто не ОСОБА_1 власноруч.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не доведена.

За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 247 ч. 1 п. 1, 248, 251, 252, 266, 271, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник