Справа № 445/1359/24 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М. В.
Провадження № 33/811/1850/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника адвоката Олійник О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Олійник Олени Олегівни на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 03.06.2024 року о 21 год. 35 хв. на автодорозі М-09 Тернопіль Львів Рава-Руська, неподалік міста Золочів, Золочівського району, Львівської області по вулиці Об`їзній керував транспортним засобом марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різким запахом алкоголю з порожнини рота почервонінням обличчя. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest Drager 6820, на що останній відмовився та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «Золочівська ЦРЛ» також відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Олійник О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що про оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 дізнався випадково лише 12.11.2024 року, коли щодо нього УПП у Львівській області ДПП складено постанову серії ЕНА №3463021 від 12.11.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 не надходило жодних повідомлень в застосунок ДІЯ щодо наявності та розгляду судової справи №445/13359/24.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 з протоколом не погоджувався, протокол не підписав та пояснень не надавав.

Зазначає, що водійські права не вилучались і тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видався, після складення даного протоколу поліцейські поїхали, залишивши його з правами і транспортним засобом на місці зупинки.

Звертає увагу на те, що вся судова кореспонденція надсилалась за адресою АДРЕСА_1 , в той час як офіційною адресою реєстрація місця проживання є АДРЕСА_2 .

Зауважує, що зупинка ОСОБА_1 працівниками поліції була незаконною.

Крім цього, не було повідомлено про те, що у випадку відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що не роз`яснено права згідно ст. 268 КУпАП.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник адвокат Олійник О.О. не заперечила про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника адвоката Олійник О.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 667014, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актом огляду, компакт-диском із відео матеріалом підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка ОСОБА_1 працівниками поліції була незаконною, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом статті 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Як вбачається із відеозаписів обставин події, протокол про адміністративне правопорушення, був складений у присутності ОСОБА_1 . Працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього будуть складенні адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом.

З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що стосується посилань апелянта на те, що водійські права не вилучались і тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видався, позбавлені підстав, оскільки згідно з даними відеозапису ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від підпису протоколу та отримання документів від поліції. До того ж, наведена вище обставина не має будь-якого впливу на встановлення винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що вся судова кореспонденція надсилалась за адресою АДРЕСА_1 , в той час як офіційною адресою реєстрація місця проживання є АДРЕСА_2 , апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції з 13 червня 2023 року по 11 вересня 2024 року.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, строки розгляду справи в суді першої інстанції, суд першої інстанції правомірно провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, зокрема щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його для розгляду до районного суду.

Судом першої інстанції про розгляд справи повідомлявся ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , проте рекомендовані повідомлення повертались до суду з відміткою не проживає «адресат відсутній за вказаною адресою». Окремо слід зазначити, що саме дана адреса зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , яку останній повідомив особисто працівникам поліції, що підтверджується відеозаписом.

Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на наведене, вважати, що судом були порушені права ОСОБА_1 , передбачені статтею 268 КУпАП підстав немає.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити захиснику адвокату Олійник Олені Олегівні строк апеляційного оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2024 року.

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Олійник Олени Олегівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк