Провадження № 3/554/120/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» лютого 2025 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділу служби освітньої безпеки УПП в Полтавській області ДПП у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Оржиця, Полтавської області, громадянки у країни, працюючої вчителем ліцею №6 «Лідер» ПМР, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

- за ч.4 ст. 173-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 15.09.2024 року по 15.11.2024 року, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з однокласником малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи учасниками освітнього процесу, а саме учнями 8-А класу Наукового ліцею №3 ПМР, який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. В`ячеслава Чорновола, 4, систематично здійснювали булінг відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в месенжері «Telegram» в чаті групи «8-А без мучителя» та в приватних повідомленнях, поширювали за допомогою голосових повідомлень неправдиві чутки, образливі жарти, насмішки з використанням нецензурної лексики, чим принизили його людську гідність, що могло завдати шкоди його психічному здоров`ю, а отже ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустила вчинення ним систематичного булінгу психологічного характеру, відносно малолітньої особи, із застосуванням засобів електронних комунікацій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнала. Суду пояснила, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП, оскільки дії сина не містять ознак булінгу. Їі син та ОСОБА_4 є однокласниками, раніше вони мало спілкувалися, але в кінці 7-го класу почали спілкуватися частіше. Спілкування відбувалось саме в такій формі. Від цього шкоди нікому завдано не було. Це ненормально, але зараз підлітки часто спілкуються в такій манері. ОСОБА_4 також висловлювався відносно її сина образливими словами, жартами, нецензурною лексикою, що підтверджується аудіозаписом. Про те, що мати ОСОБА_4 звернулась в поліцію вона дізналася лише під час складення відповідного протоколу. Після цього одразу зателефонувала матері ОСОБА_4 , вона не відповідала. Тоді вона написала їй повідомлення, просила зустрітися, щоб вирішити конфлікт, проте зустрічі так і не відбулося, оскільки остання не захотіла піти на контакт. Пізніше, вони зустрілися в школі на засіданні комісії, вона вибачилася, проте ОСОБА_5 була налаштована дуже агресивно. Також її син хотів вибачитися перед ОСОБА_4 , але його мати заборонила йому спілкуватися з ним. Просить закрити провадження у справі, так як в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мілевська І.А. підтримала доводи, викладені в письмових запереченнях, раніше надісланих до суду, просила закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП. Також просила долучити до матеріалів справи характеристику на ОСОБА_2 , видану за місце навчання, згідно якої ОСОБА_2 зарекомендував себе виключно позитивно, а також аудіозапис голосових повідомлень неповнолітнього ОСОБА_4 , який був надісланий ОСОБА_2 , який також містить образливі висловлювання та ненормативну лексику. Щодо самого протоколу зазначила, що суть адміністративного правопорушення, викладена в ньому в загальних рисах, без конкретизації об?єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП. В протоколі не зазначено переліку дій, які кваліфіковані як булінг, період часу з конкретною вказівкою на день, час, місце кожної події, які б були пов?язані із вчиненням дій психологічного характеру, що унеможливлює встановити систематичний характер діяння, який є обов?язковою об?єктивною ознакою складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Матеріали, долучені до протоколу, а саме аудіозапис, письмові пояснення матері неповнолітнього ОСОБА_4 , вчителя та класного керівника ОСОБА_6 , неповнолітнього ОСОБА_7 та відеозапис, не є належними та допустимими доказами, оскільки останні не підтверджують факту цькування неповнолітнього ОСОБА_4 , а лише демонструють манеру спілкування сучасних підлітків, яка має певну специфіку. З витягу з протоколу №6 від 26 листопада 2024 року засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Наукового ліцею №3 Полтавської міської ради вбачається, що 3 із 7 членів комісії не визнають дані події булінгом. В протоколі також не зазначені відомості про негативні наслідки протиправних дій особи, у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров?ю потерпілого чи насильницьких дій, які в сукупності підпадали би під ознаки булінгу. Крім того, при складенні протоколу ні свідки, ні поняті не залучалися. Довідка з КП «Дитяча міська лікарня Полтавської міської ради» про травму ОСОБА_4 , яка міститься в справі, жодним чином не підтверджує факт булінгу.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що вони з ОСОБА_4 підтримували нормальні відносини, по закінченню 7-го класу почали дружити. Їх компанія була з 5-ти хлопців. В месенжері «Telegram» в них було спільна група для спілкування між собою, в якийсь момент саме ОСОБА_8 почав там висловлюватися нецензурною лайкою, писав образливі голосові повідомлення, це підхопили інші і продовжили далі спілкуватися в такій манері. Він дійсно висловлювався такими словами, але це була відповідь на слова ОСОБА_4 . Таке спілкування відбувалось виключно в жартівливій формі. Ніхто на це не ображався. Кожного дня після такого спілкування вони продовжували дружити, ОСОБА_4 не був пригніченим від цього. Ніякої шкоди ОСОБА_4 завдано не було. Просить вибачення у суду, що прийшлось прослуховувати такі висловлювання. Зараз він шкодує про ситуацію яка склалась.

В судове засідання, призначене на 05.02.2025 року на 09.00 годину, не з`явилися потерпіла ОСОБА_5 та її неповнолітній син ОСОБА_4 , повістки надіслані за адресою їхнього місця проживання, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_2 , повернулися на адресу суду з відміткою поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника - адвоката Мілевську І.А., показання свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вимог ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №211854 від 27.11.2024 року; заявою ОСОБА_5 ; витягом з протоколу №6 від 26.11.2024 року засідання комісії з розгляду випадків боулінгу (цькування) Наукового ліцею №3 ПМР; письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; СD-R диском з аудіозаписом, долученого до протоколу.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 173-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення діяння, передбачене частиною другою цієї статті, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Частиною 2 ст.173-4 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У свою чергу, відповідальність за ч. 1 цієї статті настає у разі вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про освіту» визначено, що булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Обов?язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є наявність булінгу, тобто діяння саме учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій.

До учасників освітнього процесу, відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про освіту», відносять: здобувачів освіти; педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; батьки здобувачів освіти; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Пункт 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначає, що здобувачі освіти це вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, аспіранти (ад`юнкти), інші особи, які здобувають освіту за будь-яким видом та формою здобуття освіти.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є учнями 8-А класу Полтавського наукового ліцею № 3 Полтавської міської ради, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. В`ячеслава Чорновола, 4, тому на час складення протоколу про адміністративне правопорушення та описаних у ньому подій були неповнолітнім та малолітнім учасниками освітнього процесу.

Згідно заяви ОСОБА_5 - матері малолітнього ОСОБА_4 від 17.11.2024 року, відносно її сина з боку однокласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , здійснюється систематичний булінг, який полягав в постійних образах, приниженні, насмішках, висловлюванні в сторону сина ненормативною лексикою, фотографуванні без його дозволу, в підбурюванні інших учнів класу на подібні дії. Все це відбувається в школі під час навчального процесу, при позашкільній діяльності, із застосування електронних комунікацій, (Телеграм, ТікТок).

З письмових пояснень ОСОБА_5 також вбачається, що відносно її сина ОСОБА_4 з боку однокласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснюються систематичне цькування із застосування засобів електронних комунікацій, які виражаються у великій кількості словесних образ, приниженні, з використанням ненормативної лексики, погроз, образливих жартів, поширенні чуток, фотографуванні ОСОБА_9 та публікації цих фото без його дозволу, з метою ізоляції ОСОБА_9 у класі.

Письмові пояснення ОСОБА_5 є послідовними, логічними, підстав вважати, що вона обмовила ОСОБА_2 не вбачається. Крім того, інші матеріали справи, які були долучені до протоколу, повністю підтверджують пояснення ОСОБА_5 .

Долучений до протоколу СD-R диск з аудіозаписом, безпосередньо досліджений судом, містить аудіозаписи голосових повідомлень, з яких вбачається систематична образлива, принизлива, агресивна та ненормативна лексика, в тому числі з боку ОСОБА_2 щодо адресата.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , долучених до протоколу, останній не заперечував факту спілкування зі ОСОБА_4 з використанням ненормативної лексики, образливих жартів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 також не заперечувалось факту такого спілкування з ОСОБА_4 . Повідомив, що шкодує за ситуацію, яка склалась, попросив вибачення.

Суд наголошує, що наслідком булінгу є не лише заподіяння шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, а й можливість заподіяння такої шкоди. Можливість відображає об`єктивно існуючий і внутрішньо зумовлений стан у його незавершеному, потенційному розвитку. Мірою можливості є імовірність. Психологічний вид насильства характеризується використанням емоційного тиску, заподіянням психологічних травм, в результаті чого психічний (психологічний) стан дитини може значно постраждати, що впливає на її розвиток та самоповагу. Дитина, яка потерпає від психологічного насильства, може відчувати постійний страх, невизначеність та почуття власної неповноцінності. Це може призвести до зниження самооцінки, емоційних проблем, а також вплинути на її поведінку та навчання.

Із заяви матері ОСОБА_4 ОСОБА_10 вбачається, що дії ОСОБА_2 , які виражались у систематичних образливих висловлюваннях, жартах, погрозах, з використанням ненормативної лексики, вчинені з метою ізоляції ОСОБА_9 у класі, а отже ними могла бути завдана шкода психічному здоров?ю ОСОБА_4 .

Та обставина, що зі слів ОСОБА_2 , хлопці продовжували дружити та нормально спілкуватись і жодних ознак психологічних травм ОСОБА_4 не виявляв, не свідчить про неможливість їх отримання останнім, адже психологічний стан дитини, почуття невпевненості, заниженої самооцінки, інших емоційних проблем може зовні і не проявлятись.

Доводи сторони захисту, викладені як в письмових запереченнях, так і в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, складений протокол відносно ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить дату, місце вчинення правопорушення, що підтверджує систематичність вчинених дій, наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), які є здобувачами освітнього процесу, суть адміністративного правопорушення (дії кривдника) та наслідки заподіяння психічної шкоди.

Та обставина, що в протоколі, на думку сторони захисту, не зазначено переліку дій, які кваліфіковані як булінг та період часу з конкретною вказівкою на день, час, місце кожної події, які б були пов?язані із вчиненням дій психологічного характеру, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відсутність в протоколі свідків та понятих також не свідчить про порушення вимог ст. 256 КУпАП, адже такі особи зазначаються за їх наявності.

Відсутність письмового пояснення ОСОБА_11 та його показань суду, зважаючи, що він є малолітнім, не є перешкодою для встановлення факту булінгу щодо нього, зважаючи на наявність заяви та пояснень його матері, а також інших доказів у справі.

Відсутність висновків про проведення судово-психологічних досліджень щодо повідомлення про булінг, анкет опитування учнів, протоколів психоконсультаційного дослідження дитини, протоколу професійної бесіди психолога не впливає на висновки суду, яких той дійшов під час розгляду справи.

Факт того, що класний керівник ОСОБА_6 не знала про цькування ОСОБА_4 з боку ОСОБА_2 не свідчить про відсутність таких дій.

Доводи сторони захисту про неналежність доказу - CD-R диску з аудіоазписом розмов, який долучений до протоколу, суд визнає неприйнятними, оскільки на засіданні комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Наукового ліцею №3 ПМР розглядалась заява ОСОБА_5 на ім?я директора Полтавського наукового ліцею №3, в якій були викладені відповідні обставини булінгу, до заяви долучено скріни голосових повідомлень та голосові повідомлення - 43 шт., в загальну групу 5 шт., в особисті повідомлення 38 шт.

Згідно витягу з протоколу №6 від 26.11.2024 року засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Наукового ліцею №3 ПМР, дії ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 визнала булінгом.

Клопотання про призначення експертизи аудіозаписів сторона захисту не заявляла.

Наданий захисником CD-R диск з аудіоазписом словесних висловлювань ОСОБА_4 в бік ОСОБА_12 не спростовує фактичних обставин викладених в протоколі та не позбавляє сторону захисту права звернутись із заявою до відповідних органів.

Отже, всі доводи сторони захисту суд розцінює виключно як версію захисту.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_2 вчинив булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої особи, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого, яке вчинено групою осіб віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.За такі діяння, згідно з ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, стягнення накладається на батьків або осіб або осіб, які їх замінюють.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особаправопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка працює вчителем ліцею №6 «Лідер», інші обставини у справі, суд вважає за можливе призначити адміністративне стягнення, у рамках санкції статті, у вигляді мінімального штрафу.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2025 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 173-4 ч.4, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 /одна тисяча сімсот/ гривень 00 копійок в дохід держави. Стягувач - УПП в Полтавській області ДПП (Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. Стягувач ТУ ДСА України в Полтавській області (вул. Соборності, 17, м. Полтава, 36030, код ЄДРПОУ - 26304855).

Строк пред`явлення постанови до виконання до 05 травня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: А.В. Сметаніна