Провадження по справі № 3/522/1527/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Котовської Т.О., потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 610746 від 20.12.2024 вбачається, що 03.12.2024 біля 09 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 в парадній на сходовій площадці вчинив скандал з сусідом ОСОБА_4 , а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, поводив себе зухвало, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, за що передбачена відповідальність ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнав, просив провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивував тим, що 03.12.2024 року приблизно о 09:00 годині ранку, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 здійснював виховання своєї собаки (через вчинену нею шкоду), яка, виконуючи команди свого володільця, гавкала, на що гостро відреагував сусід з 5 поверху з квартири АДРЕСА_5 , направивши особисте повідомлення неввічливого змісту у застосунок-месенджер Вайбер на номер ОСОБА_5 , через що між сусідами стався конфлікт, за результатами якого ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_5 запросив ОСОБА_1 піднятися на його поверх для подальшого особистого спілкування. ОСОБА_1 прийняв таку пропозицію та піднявся на 5 поверх. ОСОБА_2 відчинив двері квартири АДРЕСА_5 , яка знаходиться у тамбурі, тобто відмежена додатковими гратчастими дверима та, мовчки, розпорошив вміст перцового балончику в обличчя ОСОБА_1 , що на певний час його дезорієнтувало (втрата зору, удушення) та дозволило ОСОБА_2 спокійно закрити двері.

Після чого ОСОБА_1 викликав швидку допомогу. Відповідно до довідки від 03.12.2024 Центру мікрохірургії ока у ОСОБА_1 лікарем встановлено хімічні опіки коньюктиви вік, міопія очей.

ОСОБА_1 зазначив, що підіймаючись до сусіда, не мав наміру ще більше загострити конфлікт, а навпаки вважав, що під час особистого спілкування конфліктну ситуацію буде вирішено мирно.

У судовому засіданні адвокат Котовська Т.О., діюча в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначила, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 610746 від 20.12.2024 не долучено належних, допустимих та достатніх доказів, які дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Також зазначила, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються обставини, які мали місце 03.12.2024, в той час як сам протокол складено 20.12.2024, тобто, через 17 днів.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 знімає квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Між ними неодноразово виникали конфліктні ситуації у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 постійно голосно вмикає музику. 03.12.2024 біля 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 дуже голосно кричав, що заважало ОСОБА_2 та сусіду з 3-го поверху. Після чого ОСОБА_2 написав свої претензії в застосунку Вайбер, на що ОСОБА_1 відповів, що не треба спати в такий час та став погрожувати. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 , щоб той піднявся до нього. ОСОБА_1 прийняв таку пропозицію та піднявся на 5 поверх. ОСОБА_2 почув, як ОСОБА_1 швидко підіймався та подумав, що той біжить його бити та розпорошив вміст перцового балончику в обличчя ОСОБА_1 , так як останній агресивно себе поводив. Після чого ОСОБА_2 викликав поліцію.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово виникали конфлікти з приводу того, що ОСОБА_1 голосно вмикає музику. З приводу ситуації, що сталася 03.12.2024 о 09 год. 00 хв., може сказати лише те, що після приїзду поліції почула від ОСОБА_1 , що він йшов бити ОСОБА_2 . Що саме відбувалось між сусідами вона не бачила та не чула.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства, є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При з`ясуванні усіх обставин справи, вбачається, що даний конфлікт не містив в собі ознак образливого чіпляння та інших подібних дій, що порушують громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, а тому не охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, чинним законодавством визначено, що сам факт висловлювання особою нецензурної лайки без настання наслідків порушення громадського порядку та спокою громадян, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В той же час, як протокол про адміністративне правопорушення, так і долучені до нього адміністративні матеріали не містять даних про те, що дії ОСОБА_1 в ході конфлікту були вчинені незаконні дії саме з мотивів неповаги до суспільства та громадського порядку і спокою громадян, безпричинно, також не зазначено, в чому ці наслідки були виражені та яким чином було порушено громадський порядок і спокій громадян.

Під час конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідків не було, ніхто не чув нецензурну лайку, є лише пояснення потерпілого ОСОБА_2 , які спростовуються поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Крім того судом встановлено, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник на тлі тривалих неприязних особистих відносин.

Таким чином, обставини, викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять підтверджень вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, тобто вчинення дій, передбачених в об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП у громадському місці. Під час розгляду справи судом не встановлено жодного доказу, який підтверджує, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, дійсно безпричинно висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, образливо чіплявся до громадян, та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Так, будь-яких доказів того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян (покази потерпілих, свідків, самого притягуваного, рапорти, відео, тощо), у матеріалах справи відсутні.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодного доказу про те, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, зокрема те, що його дії були направлені саме на порушення громадського порядку та спокою громадян.

У цій справі в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито вказаної диспозиції ст. 173 КУпАП і не вказано, який саме громадський порядок порушено, як порушено спокій громадян і яких саме. При цьому важливим є те, що немає посилання на причину скоєного. Одночасно з цим, з пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 судом встановлено, що між ними довгий час тривають особисті неприязні відносини. Ці обставини ставлять під сумнів наявність складу правопорушення за ст.173 КУпАП та мають трактуватися на користь ОСОБА_1 .

У правовому висновку Верховного Суду України, сформульованого в рішенні від 4 жовтня 2012 року (справа № 5-17кс12), дано юридичну характеристику складу злочину - хуліганство та пояснено відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи у цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших протиправних дій.

Фактичні обставини справи свідчать, що конфлікт між особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 виник на ґрунті особистих неприязних стосунків. Такі обставини, встановлені у судовому засіданні, підтверджують відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення дрібного хуліганства, зокрема нецензурної лайки в громадському місці, порушення громадського порядку та спокою громадян.

Надані на розгляд адміністративні матеріали не містять доказів на підтвердження ознак дрібного хуліганства, вчиненого саме з метою порушення громадського порядку та спокою громадян.

Таким чином, будь-яких фактичних даних, на основі яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке посягає на громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив дрібне хуліганство, об`єктивна сторона якого передбачає посягання на суспільні відносини у громадських місцях, і як наслідок порушення спокою громадян, тобто невизначеного кола осіб як потерпілих, судом не встановлено, а наявні обставини у своїй сукупності переконливо свідчать про відсутність прямого умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у порушенні громадського порядку чи спокою громадян, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останній адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого 173 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.173 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України.

Керуючись ст.ст., 173, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.173 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ