Справа № 638/1361/25
Провадження № 3/638/1128/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатова К.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , стрільця-номер обслуги 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону В/Ч НОМЕР_1 , у званні «солдат», адреса: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2025 року від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про військове адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2025 року, справа надійшла у провадження судді Аркатової К.В. та фактично переданий судді 29 січня 2025 року.

Так, солдата ОСОБА_3 було відряджено в район виконання завдань за призначенням до військової частини НОМЕР_3 . З усної доповіді командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_4 стало відомо, що 10 січня 2025 року під час шикування особового складу в пункті тимчасової дислокації 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 виявлено відсутність стрільця-номер обслуги 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 . Попередньо встановлено, що солдат ОСОБА_3 без зброї самовільно залишив пункт тимчасової дислокації 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 . Організовані пошукові заходи позитивного результату не дали. На телефонні дзвінки не відповідав. Місце перебування солдата ОСОБА_3 невідоме.

13 січня 2025 року надійшла доповідь від командира зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 (ТВО командира мотопіхотного батальйону в ППД) старшого лейтенанта ОСОБА_5 в пункт постійної дислокації ( АДРЕСА_3 ) самостійно прибув військовослужбовець військової служби за мобілізацією, стрілець-номер обслуги 3 мотопіхотного відділеним 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , який 10 січня 2025 року здійснив самовільне залишення частини в районі виконання завдань за призначенням без штатної зброї та без поважних причин в районі населеного пункту Ізюм Харківської області.

Таким чином, стрілець-номер обслуги 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону В/Ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: незаконне розташування поза перебуванням позицій підрозділу В/Ч НОМЕР_1 .

Адміністративний матеріал містить заяву ОСОБА_3 (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), відповідно до якої останній просить справу розглянути без його участі, вину в інкримінованому правопорушенні визнав.

Пунктом 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Положеннями статті 277 КУпАП встановлено строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. ст. 172-11, 172-20 КУпАП, протягом доби.

За таких обставин, враховуючи встановлений законодавством строк розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення статті 268 КУпАП, відповідно до якої, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. ст. 172-11, 172-20 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, зважаючи на заяву про розгляд справи без участі особи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із частиною 3 статті 172-11 КУпАП, зокрема, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП, в повному обсязі доведена дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом № А1556 № 25 від 13 січня 2025 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-11 КУпАП;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 від 13 січня 2025 року;

- службовою характеристикою ОСОБА_3 від 08 січня 2025 року;

- заявою про визнання вини ОСОБА_3 від 13 січня 2025 року.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 34 КУпАП, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції статей, у виді мінімального штрафу.

Таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень суд не вбачає.

За правилами статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас, відповідно до пункту 12 частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-11, 245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до положень частини другої статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Відповідно до положень статей 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 17000 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2025 року.

Суддя