Справа № 387/1546/24
Номер провадження по справі 3/387/207/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Ірхою Т.О.

за участю

захисника (в режимі відеоконференції) Мазуренка О.С.

розглянувши справи про адміністративні правопорушення, яка надійшли з ВП № 2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з ВП №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме:

- на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №168918 від 08.11.2024 за ст. 122-4 КУпАП. В результаті реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду справі присвоєно єдиний унікальний номер 387/1546/24, номер провадження 3/387/207/25;

- на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 168902 від 08.11.2024 за ст. 124 КУпАП. В результаті реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду справі присвоєно єдиний унікальний номер 387/1547/24, номер провадження 3/387/208/25.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне об`єднати зазначені вище адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП в одне провадження, присвоївши єдиний номер 387/1546/24, номер провадження 3/387/207/25.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №168902 від 08.11.2024, ОСОБА_1 08.11.2024 о 13 годині 00 хвилин керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_2 в м. Помічній по вул. Гагаріна, 56 Б, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним та допустив зіткнення з автомобілем Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Тілесних ушкоджень ніхто не отримав, чим порушив вимоги п. 2.3 "б" ПДР України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №168918 від 08.11.2024, ОСОБА_1 08.11.2024 о 13 годині 00 хвилин керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_2 в м. Помічній по вул. Гагаріна, 56 Б, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 "а" ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Захисник Мазуренко О.С., який взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП. Наголосив на тому, що після дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 спрацювали подушки безпеки та автоматика автомобіля, тобто керування автомобілем було неможливе. Захисник наголосив на тому, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 продовжив рух по інерції і проїхав ще біля ста метрів, після чого зупинився. При цьому захисник зазначає, що ОСОБА_1 повністю визнає свою вину в ДПТ, наголошує на тому, що ОСОБА_1 за власний рахунок відремонтував автомоль, належний ОСОБА_2 , і останній ніяких претензій до ОСОБА_1 не має.

Суд, заслухавши захисника Мазуренка О.С., дослідивши матеріали справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Щодо правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог п. 2.3. «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із диспозицією ст. 124 КУпАП, відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №168902 від 08.11.2024, окрім визнання вини правопорушником, підтверджується в повному обсязі сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно водія ОСОБА_1 серії ЕПР1 №168902 від 08.11.2024; схеми місця ДТП, яка сталася 08.11.2024 о 09 год. 00 хв.; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.11.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 08.11.2024; відеозаписами на DVD-диску.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статтей 8, 9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Зазначені вище докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до статтей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Обставина, що пом`якшує відповідальність, щире каяття. Обставини, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні стягнення відповідно до статтей 33, 34, 35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Виходячи з характеру скоєних неправомірних дій та обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, встановленому санкцією ст.124 КУпАП.

Щодо правопорушення за ознаками ст. 122-4 КУпАП, суд зазначає таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №168918 від 08.11.2024, ОСОБА_1 08.11.2024 о 13 годині 00 хвилин керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_2 в м. Помічній по вул. Гагаріна, 56 Б, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 "а" ПДР України.

Згідно з підпунктом «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу (абз. 44 п. 1.10 ПДР).

Згідно зі ст.122-4КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

З долучених до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що після ДТП автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив об`їзд його автомобіля з правої сторони та покотився далі по вул. Гагаріна, через декілька метрів зупинився біля магазину «Будівельник», і через декілька хвилин з автомобіля вийшов водій.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 після ДТП не зупинився, а продовжив рух далі по вул. Гагаріна та зупинився біля магазину «Будівельник».

Як зауважив в судовому засіданні захисникМазуренка О.С., ОСОБА_1 не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки не мав змоги зупинити автомобіль одразу після ДПТ, позаяк спрацювала подушка безпеки та автоматика автомобіля, і останній продовжив рух по інерції. При цьому зазначив, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля вийшов з нього та залишився на місці ДТП.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Досліджені матеріали справи, у сукупністю з поясненнями водія ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та доводами захисника Мазуренка О.С. дають ствердні підстави для встановлення факту того, що водій ОСОБА_1 , після скоєння ДТП 08.11.2024 о 09:00, не мав наміру покидати місце пригоди умисно адже не міг впливати на рух автомобіля, що виключає його вину за ст. 122-4 КУпАП та, відповідно, передбачає закриття провадження у справі в цій частині.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 33-35, 36, 40-1, 122-4, 124, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ч. 2 ст. 36 КпАП України об`єднати справи про адміністративні правопорушення за №387/1546/24 провадження №3/387/207/25 та №387/1547/24 провадження №3/387/208/25 в одне провадження та присвоїти їм єдиний номер №387/1546/24 провадження №3/387/207/25.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605(шістсотп`ять) гривень 60 копійок за розгляд справи про адміністративне правопорушення: (отримувач коштів: ГУК у місті Києві/місто Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у відповідності до ст.ст.307,308 КупАП України, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО