Справа № 562/4046/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2025 року.

Суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області Кушнір О. Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 ,

за ст.173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 939775 від 02 грудня 2024 року вбачається, що 02 грудня 2024 року о 14 годині 13 хвилин по вул.Шевченка в м.Здолбунів Рівненської області ОСОБА_1 ображав нецензурними словами ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02 грудня 2024 року о 14 годині 00 хвилин він заїхав своїм автомобілем у двір свого будинку, коли закривав ворота, ОСОБА_2 , знаходячись на території свого господарства, почав казати, щоб він забрав будівельні матеріали, які знаходились у нього на території. Нецензурними словами він його не ображав, ударів по обличчю не наносив. Через особисті неприязні стосунки ОСОБА_2 систематично пише різні скарги на нього в різні інстанції, що не відповідають дійсності. Просить провадження в справі закрити в зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, вбачається, що при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 КУпАП.

Залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи (п. 4 вказаної постанови Пленуму ВСУ).

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно.

Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №288/1158/16-к).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від інших злочинів.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством та заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм та правил поведінки.

Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу та зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст.173 КУпАП обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку та суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли такі дії зумовлені неприязними стосунками з потерпілим та прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганство.

Доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення з хуліганських мотивів не здобуто.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п.161, Series A заява №25)

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, дослідженими доказами не доведено, а тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.221, 247, 266, 268, 278 - 280, 283 - 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 10 /десяти/ днів з дня її винесення.

Суддя: