Справа №519/1973/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 м.Південне

Суддя Южного міського суду Одеської області Москаленко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою, АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.7 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі та визнане суддею доведеним.

1.Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194083 від 11.12.2024, громадянин ОСОБА_1 11.12.2024 о 14:47 год. в Одеській обл., м. Південне, вул. Геннадія Савельєва буд.5, керував транспортним засобом мотоциклом SP12-C 4WQ, без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування. Повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, чим порушив п.2.1.а. ПДР- керування транспортним засобом, яка не має права керування таким транспортним засобом. По даному факту працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

2.Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194073 від 11.12.2024, громадянин ОСОБА_1 11.12.2024 о 14:47 год. в Одеській обл., м. Південне, вул. Геннадія Савельєва буд.5, керував транспортним засобом мотоциклом SP12-C 4WQ, який не зареєстрований в законному порядку. Повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, чим порушив п.2.9.а. ПДР- керування транспортним засобом, з номерним знаком, закритим інші предметами чи забрудненими, що не дозволяє чітко визнати символи номерного знака з відстані двадцяти метрів. По даному факту працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.121 КУпАП.

3.Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194055 від 11.12.2024, громадянин ОСОБА_1 11.12.2024 о 14:47 год. в Одеській обл., м. Південне, вул. Геннадія Савельєва буд.5, керував транспортним засобом мотоциклом SP12-C 4WQ, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди громадянина ОСОБА_1 в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора Алкотест 6810 ARBL 0872, тест №565 - 1,80 проміле. Зафіксовано на боді камеру №000142, чим порушив п.2.9.а. ПДР керування транспортним засобом особами в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції. По даному факту працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

4.Постановою Южного міського суду Одеської області від 04.02.2025 матеріали адміністративних проваджень зазначених вище було об`єднано в одне провадження.

5.В судове засідання ОСОБА_1 з`явився та повідомив, що зазначених правопорушень не вчиняв, мотоциклом у той день не керував; вживав алкоголь дома у с. Визирка, пішов до магазину, де був затриманий працівниками поліції, які примусово склали на нього ці протоколи та завезли до відділу ТЦК у м. Південному, Одеської області, звідки через 3 години він добирався громадським транспортом назад додому у с. Визирка Одеського району, Одеської області.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

6.Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

7.Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

8.Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

9.Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

10.Рішенням ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, установлені ПДР, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

11.Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

12.В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

13.Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід вважати закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

14.При перегляді відеозапису з бодікамери №142 судом встановлено, що момент зупинки транспортного засобу, перебування за кермом та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, навіть наявність на місці зупинки мотоцикла SP12-C 4WQ не зафіксовано, жодних свідків у протоколах не зазначено. Тому, судом викликались для допиту в якості свідків працівники поліції, які складали серії ЕПР1 №194083 від 11.12.2024, ЕПР1 №194073 від 11.12.2024 та ЕПР1 №194055 від 11.12.2024.

15.Так, допитані у судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показань, працівники СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 та В. М. Станеско, які надали тотожні свідчення про те, що ОСОБА_1 керував мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння. Пояснюючи, чому ні факт керування, ні сам автотранспортний засіб не зафіксовано на відеозапис бодікамери, поліцейські зазначили, що наздоганяли на службовому автомобілі мотоцикл і не мали можливості увімкнути відеокамеру. Не заперечували, що на відеозаписі фактично зафіксовано виключно підписання особою акту огляду на стан сп`яніння та проходження тесту із застосуванням приладу газоаналізатора Алкотест 6810 ARBL 0872.

16.Допитана у судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показань, ОСОБА_3 (орендодавиця ОСОБА_1 ) зазначила, що ОСОБА_1 11.12.2024 на мотоциклі з двору не виїжджав, взяв каністру і пішов пішки на АЗС на паливом, а повернувся вже ввечері на громадському транспорті.

Висновки суду

17.Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

18.Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

19.Також, суд враховує правову позицію висловлену Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення.

20.При цьому, суддя зазначає, що рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду, яка викладе назокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 № 489/4827/16-а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

21.Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

22.Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

23.На думку суду, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження як суб`єктивної так і об`єктивної сторін інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст. 121, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідно і наявності в діях останнього складу зазначених правопорушень.

24.Доказів на спростування доводів сторони захисту матеріали справи не містять.

25.В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

26.Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

27.Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

28.Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому, суд вважає за необхідне закрити адміністративну справу у частині вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

29.Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.5 ст. 126, ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

30.Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

31.Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через суд, який виніс постанову.

Суддя Южного міського суду Одеської області Інна МОСКАЛЕНКО