П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2025 Справа №607/24461/24 Провадження №3/607/226/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

захисника Вальчук М. М.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, працюючу кухарем, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 278709 від 22 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22 жовтня 2024 року о 12 год. 50 хв. вчинила цькування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психологічного та фізичного характеру, що призвело до фізичних та психологічних наслідків, чим порушено вимоги п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту» . Малолітня ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, однак не досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність, тому до адміністративної відповідальності притягається її мати гр. ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокатка Вальчук М. М., клопотала перед судом про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП. Вважає, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за вчинення її малолітньою дитиною булінгу, оскільки такого факту не було, працівниками поліції не з`ясовано обставин, які б доводили цькування учасника освітнього процесу.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 173-4 КУпАП передбачено відповідальність за булінг (цькування) учасника освітнього процесу.

Булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення,- тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, - тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-4 КУпАП встановлена відповідність за цькування, тобто булінг, а саме, діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Існують різні підходи до визначення поняття «булінг», зокрема, визначають булінг як довготривалий процес усвідомленого жорстокого поводження, фізичного або психічного, з боку індивіда або групи по відношенню до іншого індивіда, який не здатен себе захистити в даній ситуації, або умисну, систематично повторювану та агресивну поведінку, що включає нерівність соціальної влади або фізичної сили, або як соціальну систему, яка включає переслідувача, жертву, а також сторонніх спостерігачів. Основною характеристикою булінгу є емоційне приниження, образа почуттів людини, висловлювання принизливих оцінок щодо іншої людини, що призводить до виключення її з групи. Ознаки боулінгу, зокрема, це емоційне приниження, що включає вербальні і невербальні способи вираження; продовження емоційно образливої і принизливої поведінки впродовж тривалого періоду; непривітна і недовірлива поведінка; втручання у приватне життя людини; погіршення психологічного і фізичного стану людини, на яку спрямована агресія; намір завдати шкоду іншій людині, що дозволяє чи сприяє, щоб ця людина пережила травмуючі події, та інше. Всі дії, які утворюють булінг, попри їх різноманіття, мають спільні риси: 1) дисбаланс влади, тобто кривдник та жертва обов`язково різні за соціальним статусом, фізичною чи психологічною адаптованістю до середовища, тощо; 2) намір нашкодити, тобто кривдник навмисно викликає емоційний або фізичний біль у потерпілого, насолоджується спостерігаючи; 3) погроза подальшої агресії, тобто кривдник і жертва розуміють, що це не перший і не останній випадок знущання. Тобто, істотними ознаками боулінгу є системність такого цькування та чітке розмежування ролей.

У п. 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.

Тобто, систематичність (повторюваність) діяння одна з типових ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 278709 від 22 жовтня 2024 року не містить обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були учасниками освітнього процесу 22 жовтня 2024 року о 12 год. 50 хв., як і відомостей про те, які саме дії ОСОБА_2 вчиняла стосовно ОСОБА_3 , про їх умисел, систематичність.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 278709 від 22 жовтня 2024 року зазначено, що донька ОСОБА_1 ОСОБА_2 порушила вимоги п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту». Однак, суд звертає увагу, що ця норма закону виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо запобігання насильству та унеможливлення жорстокого поводження з дітьми» № 3792-IX від 06 червня 2024 року, який набрав чинності 06 жовтня 2024 року.

Разом з тим, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 278709 від 22 жовтня 2024 року додані:

-рапорт інспектора з дотримання прав людини Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Кучер А. Ю. від 22 жовтня 2024 року;

-протокол прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу події від 22 жовтня 2024 року з якого вбачається що події відбувалися 09 жовтня 2024 року близько 16 год. 00 хв;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 22 жовтня 2024 року, стосовно подій які мали місце 09 жовтня 2024 року о 16 год. 00хв. в ході яких травмувалася ОСОБА_3 ;

-письмові пояснення ОСОБА_4 від 22 жовтня 2024 року, стосовно подій які мали місце 09 жовтня 2024 року о 16 год. 00хв. в ході яких травмувалася ОСОБА_3 ;

-психологічний висновок практичного психолога ОСОБА_5 від 17 жовтня 2024 року;

-копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_3 ;

-позитивні характеристики учениць Ігровицької гімназії Білецької сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Також щодо письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 22 жовтня 2024 року, то з них вбачається, що подія мала місце на одній із вулиць села Ігоровиця Тернопільського району, де діти їздили на велосипедах, де і мав місце факт падіння малолітньоїОСОБА_3 , що, як стверджує остання мало місце з вини ОСОБА_2 , яка заперечує ці обставини.

Отож, викладені у поясненнях батьків малолітніх відомості свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, оскільки суд не встановив факту булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Суд повторно звертає увагу, що відсутня систематичність (повторюваність) діяння вчинення у різних формах насильства (фізичного, економічного, психологічного, сексуального, у тому числі за допомогою засобів електронної комунікації) двічі й більше разів стосовно однієї і тієї самої особи; булінг (цькування) майже завжди має злий умисел, коли метою дій кривдника є умисне заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страху, тривоги, бажання підпорядковувати потерпілого своїм інтересам та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого; для булінгу (цькування) характерний дисбаланс сил владний дисбаланс між кривдником і потерпілим (асиметричні відносини), різниця у фізичному розвитку, рівні соціально-психологічної адаптованості, соціальному статусі, стані здоров`я (наявність інвалідності чи особливих освітніх потреб), ментальному розвитку тощо.

Вищенаведене свідчить про те, що особа, уповноважена на складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення неправильно оцінила обставини у справі та прийшла до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність, а тому до адміністративної відповідальності притягається її мати - ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі про адміністративне правопорушення, не доведено поза всяким розумним сумнівом вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, що свідчить про відсутність в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відтак, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-4, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська