Справа № 308/4540/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Ковача І. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/593/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283946 від 08.05.2020 та постанови судді від 05.06.2020 вбачається, що 09.03.2020 о 17 год 05 хв по вул. Дендеші, 57 в м. Ужгороді водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Honda Accord» державний номерний знак НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на припаркований з правої сторони по ходу руху автомобіль «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_2 та ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді від 05.06.2020 та закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає проте, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи. Вказує на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки такий складений в травні місяці щодо подій, які мали місце 09.03.2020; окрім того, складений за відсутності потерпілих і свідків; протокол складений одноособово за відсутності особи, щодо якої складено протокол, потерпілих, свідків, власника транспортного засобу. Також зазначає, що до матеріалів не долучено доказів його розшуку з метою виклику для прибуття до відділу поліції де повинні були складатись адміністративні матеріали. До протоколу долучено копію схеми ДТП від 09.03.2020, зі змісту якої вбачається, що остання складена за участі учасників ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак така не має юридичної сили, оскільки належним чином не завірена. У даному випадку слід застосувати аналогію закону, а саме положення ст. 49, 106 КК України щодо

-2-

звільнення його від адміністративної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення з дня складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник-адвокат Розман С. Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилася. Останні отримували інформацію про призначення судового розгляду за допомогою смс-повідомлення, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника-адвоката Розмана С. Ю., що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268, 269, 270 КУпАП. При цьому враховується заява представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката Розмана С. Ю. про можливість розгляду апеляційної скарги без його та потерпілого ОСОБА_5 участі, а також думка захисника-адвоката Ковача І. В., який не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності вказаних вище осіб.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Ковача І. В., який частково підтримав апеляційну скаргу та просив змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами до ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

-3-

Cуд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній 09.03.2020 о 17 год. 05 хв по вул. Дендеші, 57 в м. Ужгороді, керуючи автомобілем «Honda Accord» державний номерний знак НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на припаркований з правої сторони по ходу руху автомобіль «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_2 та ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 «б)», 12.1 Правил дорожнього руху України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283946 від 08.05.2020, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 09.03.2020 за участю ОСОБА_1 , рапортом працівника поліції від 09.03.2020; письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , диском з записом події, яка мала місце за участю ОСОБА_1 09.03.2020.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, що стороною захисту, з урахуванням позиції, висловленої в суді апеляційної інстанції, не оспорюється.

Між тим, при застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом першої інстанції не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, ставлення до вчиненого.

Згідно ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту постанови місцевого суду вбачається, що в ній відсутні належні обґрунтування та мотиви обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

-4-

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У судовому засіданні апеляційного суду, сторона захисту документально підтвердила те, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі в ЗСУ, отримав ІІІ групу інвалідності, пов`язану із проходженням військової служби, у зв`язку з чим 13.06.2024 був звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я). Також в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за період з 05.06.2020 до 03.02.2025.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відсутність обстави, які його обтяжують та дані про особу ОСОБА_1 і застосував до останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке, в даному випадку, є занадто суворим і тому його застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2020 про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в частині накладання адміністративного стягнення змінити.

Застосувати до ОСОБА_7 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В решті постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2020 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя