ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/81/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі:

- особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Черніцького І.Р.

свідків:

- ОСОБА_2

- ОСОБА_4

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Черніцького І.Р., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 січня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одну тисячу) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 17.11.2024 року о 16 год. 55 хв. на вул. Шевченка, 16 с. Біла Тернопільського район Тернопільська область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 21063" н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810, результат огляду становив 0.63%. З результатом огляду ОСОБА_1 згідний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Черніцький І.Р., вважає оскаржувану постанову неправомірною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови є порушення судом першої інстанції безумовного права на захист, оскільки судом безпідставно та необгрунтовано було відмовлено у клопотанні про допит в якості свідка.

Вказує, що з обставинами викладеними у протоколі апелянт категорично не погоджується, оскільки вони не відповідають дійсності, не підтверджені належними та допустимими доказами та суперечить іншим матеріалам даної справи.

Апелянт звертає увагу суду, що 17.11.2024 року о 16 год. 55 хв. Транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував, а близько 16 год. 50 хв. (точної години пригадати не може) ОСОБА_1 приїхав до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , зайшов до хати в якій перевали гості, зняв верхній одяг та сів за стіл де почав споживати їжу, вживши перед цим разом з присутніми гостями 100 грам алкогольного напою.

Вказує, що після цього дружина ОСОБА_1 повідомила йому, що на подвір`ї перебувають працівники патрульної поліції та просять водія автомобіля вийти на вулицю, після чого почали вимагати у нього посвідчення водія та повідомили останньому, що йому потрібно пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що дані обставини могли б бути підтверджені показами свідка, в допиті якого судом безпідставно було відмовлено.

Звертає увагу, що на підтвердження доводів викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи долучено диск із відеофіксацією із нагрудних камер працівників поліції, однак на вказаних відеофайлах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черніцького І.Р., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову суду першої інстанції від 07 січня 2025 року та закрити провадження у справі відносно; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також дослідивши, впрядку ст.294 КУпАП, нові докази, які не досліджувались раніше, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , не дотримався.

Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Аналіз доказів, якими суд першої інстанції обкрутнув свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування траспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тому, обов`язковою умовою відповідальності за вказаною правовою нормою, за обставин даної справи про адміністративне правопорушення, є факт керування особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, транспортним засобом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, досліджені судом апеляційної інстанції докази в межах матеріалів провадження, які були предметом розгляду місцевого суду, не дають підстав для висновку, що за обставин наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175937, який був предметом розгляду місцевого суду, 17.11.2024 року о 16 год. 55 хв. на вул. Шевченка, 16 с. Біла Тернопільського район Тернопільська область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 21063", н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу, що протокол про адмінправопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

Разом з тим, відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який долучені до матеріалів справи, та є доказом у розумінні ст.251 КУпАП і був досліджений у судовому розгляді судом апеляційної інстанції вбачається, що автомобіль "ВАЗ 21063", н.з. НОМЕР_1 , до якого підійшли працівники поліції, знаходиться на подвір`ї будинку № 16 по вул. Шевченка в с. Біла Тернопільського району за місцем проживання ОСОБА_1 .

Рух вказаного транспортного засобу у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час, жодними доказами (відеозапис з нагрудної камери працівника поліції чи відеореєстратора службового автомобіль або пояснення свідків) не зафіксований.

На долученому до матеріалів справі відеозаписі відсутня також інформація щодо зупинки транспортного засобу працівниками поліції або наміру зупинити транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , а також допущеного водієм порушення правил дорожнього руху, яке було б підставою для зупинки транспортного засобу.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, повідомив, що 17.11.2024 р. близько 16 год 45 хв. він приїхав належним йому автомобілем "ВАЗ 21063", н.з. НОМЕР_1 , до місця свого проживання, де його в будинку вже чекали гості і сів з ним вечеряти, під час чого вживав алкоголь. Через деякий час підійшла його дружина та повідомила, що на подвір`я зайшли працівники поліції, у зв`язку з чим він вийшов до них і далі відбулися події, які зафіксовані вказаним вище відеозаписом, а саме - йому провели огляд на стан сп`яніння та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Показання ОСОБА_1 підтвердив свідок ОСОБА_2 , який в суді апеляційної інстанції пояснив, що 17.11.2025 року приблизно з 16 год. 30 хв. знаходився в гостях у свого сусіда. Безпосередньо ОСОБА_1 приїхав до дому біля 16 год. 45 хв. - 16 год. 50 хв. і вони вечеряли. Потім підійшла дружина ОСОБА_1 та повідомна останнього, що на подвір`ї знаходяться працівники поліції.

Свідок ОСОБА_4 засвідчила, що її чоловік ОСОБА_1 приблизно з 16 год. 45 хв. 17.11.2024 р. знаходився дома разом із своїм сусідом ОСОБА_2 і вони разом вечеряли. Вона побачила, що на подвір`я зайшли працівники поліції і тому сказала чоловікові вийти до них.

З огляду на наведені вище докази, які судом апеляційної інстанції досліджені в порядку ч.7 ст.294 КУпАП, висновок місцевого суду про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за обставин наведених в протоколі про адміністративне правопорушення, є непереконливим.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відсутність у справі беззаперечних доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння - виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Таким чином, обмежившись вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення, без його правового аналізу і юридичної оцінки, а також на інші матеріали справи, без їх дослідження та оцінки в порядку ст.252 КУпАП, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що статтею 266 КУпАП регламентовано можливість проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння як безпосередньо поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також, у разі незгоди водія на проведення вказаного огляду поліцейським або в разі незгоди з його результатами, в закладах охорони здоров`я.

Системний аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що у випадку проведення огляду на стан сп`яніння безпосередньо поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, останній повинен з`ясувати чи погоджується водій з результатами такого огляду та роз`яснити його право щодо можливості проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Проте, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, що досліджувався апеляційним судом, вбачається, що поліцейський, провівши огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810, не роз`яснив йому можливість проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, не роз`яснивши ОСОБА_1 , що в разі незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння проведеним працівником поліції, він вправі пройти огляд в закладі охорони здоров`я, працівник поліції не дотримався порядку проведення огляду, визначеного ст.266 КУпАП та "Інструкції про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього, у цій частині, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Черніцького І.Я. - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя