Номер провадження: 33/813/61/25
Номер справи місцевого суду: 515/1042/24
Головуючий у першій інстанції Березніков О.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2024 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №576661, 09.06.2024 о 22 год. 01 хв., в м. Татарбунари по вул. Бессарабській, ОСОБА_1 керував мопедом Хонда без державного номера в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту - 0,43 проміле, та у закладі охорони здоров`я, результат - 0,39 проміле. Зазначеми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 23.09.2024 ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2024 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Наявний в матеріалах справи відеозапис є небезперервним та неповним, не відповідає заявленому у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №576661 фіксації на персональний відеореєстратор бодікамера №000018, ні в назві відеозапису, ні при його перегляді. Працівники поліції не повідомляли про проведення відеофіксації, в той час коли технічні прилади на видному місці не було.

Звертає увагу, що КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» не отримала дозволів на проведення огляду на стан сп`яніння. За відсутності дозволів у лікарні на проведення огляду на стан сп`яніння, як вбачається з відеозапису працівники лікарні навчалися користуватися пристроєм Flkotest 0185 та іншим пристроєм, продуваючи його по черзі, щоб зрозуміти роботу та зрештою надали для проходження огляду ОСОБА_1 , що, в свою чергу, наводить сумніви в якості вказаного пристрою, проведення його повірки, калібрування, сертифікації та відповідної підготовки працівників лікарні у його використанні. На відео відсутні дані, щодо повторної, через 20 хвилин продувки технічного засобу, пропозиції медичних працівників ОСОБА_1 здати зразок біологічного середовища. Також на відео відсутній запис факту складання акту медичного огляду, який є підставою складення висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. На відеозаписах відсутнє підтвердження роз`яснення ОСОБА_1 його прав.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника Бролінського Р.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також визначає спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 Правил дорожнього руху).

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Між тим, як факт керування ОСОБА_1 мопедом Хонда без державного номера, так і факт його зупинки, відеозапис не містить.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис з бодікамер поліцейських не містить фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис лише містить факт знаходження останнього біля мопеду Хонда, який знаходиться на узбіччі подвір`я.

Під час надання пояснень працівникам поліції ОСОБА_1 було зазначено, що він гуляв з собакою, що трапилось не знає, пропала електрика, наразі буде розбиратись. Отже, останнім не визнавався факт керування транспортним засобом.

Зважаючи на відсутність встановленого факту керування транспортним засобом, відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Крім того, умови проведеного огляду не в повній мірі відповідають визначеному порядку, що є окремою підставою вважати його недійсним.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальнітехнічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією.

Як встановлено з відеозапису подій, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 0,43 проміле, але він з ним не погодився. Працівниками поліції було запропоновано пройти огляд в медичному закладі та ОСОБА_1 не заперечував щодо вказаного огляду.

Згідно відеозапису (2024_0609_022_ 103502-001) від 09.06.2024 з 22:24:55 годин по 22:24:55 годин зі слів чергового лікаря-хірурга ОСОБА_3 та самого поліцейського - інспектора СРПП ВП N? 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гречайного В.В., КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради не отримала дозволів на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, найближчим місцем його проведення є пгт Сарата. Надалі черговим лікарем-хірургом ОСОБА_3 у період зйомки з 22:17:15 годин по 22:24:30 годин, проводився огляд з використанням пристрою Flkotest 0185 та пристрою OROMED X12RROBLECK, при цьому працівники лікарні продували його по черзі, щоб зрозуміти його роботу, зрештою надали для проходження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який показав результат 0,39 проміле.

В порядку перевірки доводів апеляційної скарги судом витребовувалася інформація з лікарні, яка здійснювала огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до наданої відповіді Татарбунарською центральною районною лікарнею, остання входить до переліку закладів, які мають право проводити огляд громадян щодо встановлення стану сп`яніння, до відповіді долучена інструкція технічного приладу.

Разом із тим згідно відповіді Генерального директора КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» від 26.11.2024 на запит адвоката обстеження на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводилося за допомогою вимірювальної техніки пристроєм OROMED X12RROBLECK, повірка якого не проводилася і сертифікат відсутній. Лікар ОСОБА_3 тематичне удосконалення за відповідною програмою, згідно з чинним законодавством, огляду у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння - не проходив. Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у період часу з 22:17 години до 22:24 години 09.06.2024 не складався, У КНП відсутній, записи в журналі реєстрації медичних оглядів з метою виявлення алкогольного сп`яніння у цей період часу відсутній. В КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» відсутні технічні засоби, якими можливо здійснити дослідження біологічних зразків середовища (сеча, слина, кров) під час проведення обстеження на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , істотних обставин у справі не встановив, проте рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2024 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова