Провадження №: 3-в/336/2/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Олесі Тесло про вирішення питання, пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Олеся Тесло звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з поданням, у якому просить вирішити питання щодо подальшого виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2020 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи про необхідність звільнити останнього від відбування даного адміністративного стягнення на підставі закінчення строку давності виконання.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 30.12.2020 до Шевченківського РВ з питань пробації на виконання надійшла постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2020 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після виклику до органу апробації порушник до Шевченківського РВ з питань пробації не з`явився. Після неодноразових виходів за місцем його мешкання 10.03.2021 ОСОБА_1 отримав направлення до КП «Запоріжремсервіс», відповідно до якого він мав приступити до відбування 120 годин суспільно корисних робіт з 11.03.2021. Однак до відбування робіт він так і не приступив, за місцем свого мешкання та реєстрації він не проживає, будь-який зв`язок із ним втрачено.

В судові засідання представник органу пробації та ОСОБА_1 не з`являлися.

Дослідивши подання та проаналізувавши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 04.12.2020 набрала законної сили 25.12.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Вказана постанова була прийнята Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області для виконання.

Згідно ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються (ч. 3 ст. 80 КК України).

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Тобто, держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом строку, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

З особової справи вбачається, що ОСОБА_1 відомо про накладення на нього адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, він отримав направлення до підприємства, згідно з яким мав приступити до відбування стягнення.

Як зазначалося органом пробації у неодноразових аналогічних поданнях, ОСОБА_1 фактично ухиляється від відбування призначеного судом стягнення. Фактичних обставин, що свідчили б протилежне не встановлено судом і під час розгляду цього подання.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 304, 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області Олесі Тесло про вирішення питання, пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Боєв