Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження у справі щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.ст.124, 122-4 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 699359 вбачається, що 08 жовтня 2024 року, о 07.40 годин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Шопена, 13, в місті Луцьку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 699360, 08 жовтня 2024 року, о 07.40 годин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Шопена, 13, в місті Луцьку, після здійснення наїзду на транспортний засіб «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що місцевий суд безпідставно закрив провадження у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи наявні докази на підтвердження його винуватості. Так, на відеозаписі з камер відео спостереження зафіксовано момент ДТП. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши потерпілу ОСОБА_2 , яка підтримувала подану апеляційну скаргу та просила скасувати постанову і прийняти нову, ОСОБА_1 , який заперечував апеляційну скаргу і просив рішення судді залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя дійшов до передчасного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_1 , 08 жовтня 2024 року о 07.40 годин, керуючи транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Шопена, 13, в місті Луцьку, в порушення вимог п.п.2.3 (б), 13.1 ПДР, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того ОСОБА_1 , 08 жовтня 2024 року, о 07.40 годин, керуючи транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Шопена, 13, в місті Луцьку, в порушення вимог п.2.10 А ПДР, після здійснення наїзду на транспортний засіб «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів п.п.2.3 (б), 13.1, п.2.10 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 699359 від 11 жовтня 2024 року (а.с.1), протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 699360 від 11 жовтня 2024 року, схемою ДТП (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.4), письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.с.5), фотознімками транспортних засобів (а.с.8, 9) та іншими матеріалами справи.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні правопорушень, які ставляться йому у провину (а.с.38).

Визнавальні пояснення ОСОБА_1 підтверджуються і вищенаведеними доказами в даній справі.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому в провину, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Приписами п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.3. «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до п.13. 1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На явні у даній справі докази: протоколи про адміністративне правопорушення, схема ДТП, фотознімки транспортних засобів, пояснення учасників ДТП свідчать про те, що водій ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», і після ДТП покинув місце пригоди.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані в даній справі докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП поза межами, встановленого Законом, строку.

Положеннями ч.2 ст.38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно норм п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що адміністративні правопорушення були вчиненні ОСОБА_1 08 жовтня 2024 року та виявлені 11 жовтня 2024 року та ще до надходження даної справи до апеляційного суду (15.01.2025) закінчились строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , провадження у справі щодо нього необхідно закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_1 слід скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, як це передбачено приписами п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов