ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/98/25 Справа № 703/5619/24 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі правопорушника ОСОБА_1 , його захисника Холоднюка В.М., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвокатки Сподинюк Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.11.2024 р., якою

ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Махачкала Республіки Да-

гестан рф, громадянина України, який має

вищу освіту, одружений, є особою з інвалід-

ністю (2 група), ФОП, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 173? КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 16.09.2024 р. о 18:36 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Сміла, бул. Бобринського, 5 біля магазину «Diva», вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме дії фізичного та економічного характеру (вирвав телефон з рук), внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Також, 28.09.2024 р. о 16:30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Сміла по бул. Бобринського, 5, магазин «Diva», вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме дії фізичного та психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою і штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд, як докази взяв пояснення ОСОБА_2 та дані відеозапису, а його пояснень та пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до уваги не прийняв, не надав їм оцінки в сукупності з іншими матеріалами. Причиною сварки яка сталася між ним та ОСОБА_2 , з якою він перебуває у шлюбі, має спільний сімейний бізнес, стало непорозуміння щодо ведення спільного бізнесу з продажу товарів, при якому ОСОБА_2 висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою та не надавала можливості пройти до магазину. Вважає, що ОСОБА_2 приховує від нього доходи від сімейного бізнесу, тому він і вихватив в неї мобільний телефон, який був у спільному користуванні та після перевірки рахунків він телефон повернув ОСОБА_2 .

В протоколі про адмінправопорушення не зазначено в чому саме могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю ОСОБА_2 , тобто існує суб`єктивне припущення уповноваженої особи при складанні протоколу.

В додаткових поясненнях наданих на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , захисниця Сподинюк Л.С., хоча з їх змісту вбачається, що вони викладені у формі заперечення на апеляційну скаргу, вважає що судом першої інстанції прийнята постанова без порушень норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 не заперечив, що дійсно вихватив телефон, повернув його лише у відділку поліції, доведено що ОСОБА_1 дійсно вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_2 , свідки судом допитані, їх показам дана відповідна оцінка, а тому просить постанову суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Холоднюка В.М., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, потерпілу ОСОБА_2 та її представника адвокатку Сподинюк Л.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити постанову суду без змін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173? КУпАП, вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого настає адмінвідповідальність.

Під домашнє насильство, зокрема і психологічного характеру, яке утворює склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі нецензурні висловлювання, образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адмінправопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи і викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 10 КУпАП, адмінправопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд взяв до уваги докази пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є необґрунтованими і не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ВАВ № 027239 від 1.10.2024 р. ( т. 1, а. пр. 1), протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 11.09.2024 р. ( т. 1, а. пр. 2, 5-6), як письмовими так і наданими безпосередньо суду поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( т. 1, а. пр. 3, 7, 9, 10), відеозаписом подій від 16.09.2024 р. ( т. 1, а. пр. 13); протоколом серії ВАВ № 027240 від 1.10.2024 р. ( т. 2, а. пр. 1), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 28.09.2024 р. ( т. 2, а. пр. 3), письмовими поясненнями свідків ( т. 2, а. пр. 5, 6).

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що дійсно 16.09.2024 р. 18:36 год. та 28.09.2024 р. о 16:30 год. ОСОБА_1 вчинив насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони суду пояснили, що фактично знаходилися в інший час в зазначеному магазині, а не безпосередньо під час події, їх покази фактично не спростовують наявність події.

Письмові пояснення про обставини вчинення обох епізодів домашнього насильства стосовно неї з боку чоловіка ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 підтвердила як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду судового рішення..

Поліцейським уповноваженого підрозділу поліції заповнена форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, проведеного з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, і хоча працівником поліції було встановлено високий рівень небезпеки, однак не видано кривднику термінового заборонного припису ( т. 1, а. пр. 11-12).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються даними дослідженими та наведеними в постанові суду доказами.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Апеляційний суд звертає увагу, що встановлена законодавцем адмінвідповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто якщо йде мова про домашнє насильство, треба розуміти, що мова йде не стільки про дім у фізичному сенсі цього слова, місце постійного перебування особи, скільки про певний символічний простір, де «домашність» виводиться через окреслення кола осіб, на яких поширюється дія законодавства про домашнє насильство. Частини 2 та 3 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7.12.2017 р. окреслюють коло осіб, на яких поширюється законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству.

За матеріалами даного провадження встановлено, що станом на 16.09.2024 р. та 28.09.2024 р. ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 перебували в шлюбі та вели спільний сімейний бізнес продаж товарів в магазині. У зв`язку з веденням цього бізнесу між ними виникли суперечки та непорозуміння стосовно отриманих доходів та їх розподілу між подружжям. Однак, хоча майнові інтереси і пов`язані з бізнесом, але вони виникли і безпосередньо пов`язані саме із сімейним спільним бізнесом, який також перебуває під спеціальним законодавчим захистом і в даному випадку. А докази, які наявні в справі, підтверджують вчинення правопорушником дій, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, та вчинення яких не було спростовано під час апеляційного перегляду.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що місцевим судом повно та всебічно досліджені матеріали справи та правильно встановлені фактичні обставини справи.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по адміністративній справі.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було.

Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.11.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП - залишити без змін, а його апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.