ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1850/24 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/51/25 Поліщук Т.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Легези М.О.,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Легези Михайла Олександровича на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Легеза М.О., подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, або у зв`язку з недотриманням суддею норм Конституції України, та правил підсудності, направити адміністративний матеріал на новий розгляд до Чугуївського міського суду Харківської області. Стягнути судовий збір за результатами розгляду справи.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, посилаються на порушення поліцейськими права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме, ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, не надано сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зазначають, що обстеження ОСОБА_1 проводилось по вул. Ахієзерів в м. Харкові незаконно, з огляду на відсутність дозволу від ХОДА на проведення огляду водіїв у КНП ХОР «ОНКЛ».

Посилаються на невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення фактичним обставинам події.

За обставинами події зазначають, що 17.02.2024 о 23:20, ОСОБА_1 рухався по вул. Достоєвського, 4 в м. Харкові, де був зупинений поліцейськими не за порушення ПДР України, а за порушення комендантської години. На його прохання скласти протокол за порушення комендантської години, отримав відмову.

ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що перевозе свого знайомого ОСОБА_2 в заклад охорони здоров`я, у зв`язку з його поганим самопочуттям та болями в області серця, після вживання алкогольних напоїв. Не зважаючи на це, ОСОБА_1 затримали, перевірили документи та провели огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Все це зайняло 2 хвилини та відбувалось без участі адвоката та свідків, не зважаючи на клопотання ОСОБА_1 про їх залучення.

Після незгоди з результатами проведеного поліцейськими огляну, ОСОБА_1 проїхав до закладу охорони здоров`я, де знаходився на протязі 3-х годин. Під час огляду лікарем на стан алкогольного сп`яніння, сечу він здати не зміг, з огляду на недостатню кількість рідини в організмі та погодився здати кров за умови надання одноразового обладнання для забору крові та проведення аналізу у його присутності.

Також в апеляційній скарзі зазначають про ненадання ОСОБА_1 копії направлення до закладу охорони здоров`я, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, які спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, відсутність в матеріалах справи даних про законність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не безперервність відеозаписів, які змінені, що унеможливлює прийняття їх у якості доказів.

Окремо звертають увагу, що за обставинами події ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність, оскільки була необхідність врятувати життя ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Легезу М.О., які апеляційну скаргу підтримали, просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 17.02.2024 о 23:10 в м. Харкові по вул. Достоєвського, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrot Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейськими, під час дії комендантської години. На вимогу поліцейських, водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки, з використанням приладу «Alcotest Drager 6820», результат огляду становив 1,62 %0 (проміле).

З результатом проведеного огляду ОСОБА_1 не погодився, та на пропозицію поліцейських погодився пройти огляд стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, де перебуваючи в закладі охорони здоров`я, відмовився здавати біологічні зразки.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 465, складеного лікарем КНП ХО «ОНКЛ», заключний діагноз встановити неможливо за відсутності біологічного середовища (сечі, крові), протягом 3-х годин не зібрав.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 604288 від 17.02.2024, за невиконання водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять даних про законність підстав зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 поліцейськими зупинено відповідно до пункту 7 частини 1 Закону України «Про Національну поліцію», який передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року (з подальшими змінами) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Згідно наказу Харківської обласної військової адміністрації № 199-В від 22.05.2022 комендантська година у м. Харкові запроваджена з 23:00 до 05:00 з забороною перебування громадян на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, а також рух транспортних засобів.

Щодо порушення поліцейськими процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 на місця зупинки транспортного засобу, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820».

З результатом його огляду, який становив 1,62 %0 (проміле) алкоголю у видихаємому повітрі, ОСОБА_1 не погодився, внаслідок чого був доставлений поліцейськими до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем, де він відмовився від проходження такого огляду.

Отже, не погодившись з результатами проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного приладу, ОСОБА_1 скористався своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 266 КУпАП на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а тому результати його огляду отримані в наслідок застосування поліцейськими газоаналізатора втрачають свою значимість.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та проведення лікарем огляду, апеляційний суд зазначає наступне.

Направлення на огляд до закладу охорони виписується для закладу охорони здоров`я у разі погодження водія пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є підставою для проведення працівниками медичного закладу відповідного огляду, саме на підставі вказаного направлення ОСОБА_1 і було доставлено до КНП ХОР «ОНКЛ».

Разом з цим, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що КНП ХОР «ОНКЛ» не має дозволу на проведення огляду водіїв, оскільки за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А знаходиться відділення цілодобової експертизи КНП ХОР «ОНКЛ».

Доводи апеляційної скарги про те, що перебуваючи в КНП ХОР «ОНКЛ», ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, з огляду на наступне.

Перебуваючи в закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_1 повідомив про неможливість відібрання біологічного середовища у вигляді сечі, з огляду на відсутність фізіологічної потреби, здавати кров також відмовився, оскільки боїться.

Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких адміністративне затримання, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, у разі незгоди ОСОБА_1 з результатами його огляду на стан наркотичного сп`яніння проведеного лікарем, або процедурою проведення такого огляду, він мав можливість оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час всієї адміністративної процедури, дії ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписах, були спрямовані на ухилення від відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки є зміненим, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, у тому числі на правову допомогу, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 254, 255, 256, 279 КУпАП.

Відповідно до положень статті 268 КУпАП обов`язкової участі захисника при складання протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено та чекати на його прибуття поліцейські не зобов`язані.

Щодо розгляду справи неуповноваженим судом, з огляду на недотримання правил підсудності, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбаченого, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Адресою відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є: м. Харків, вул. Алієзерів, 18-А, яка відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Харкова знаходиться на території Салтівського району, на який поширюється юрисдикція Московського районного суду м. Харкова.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосування судами положень статті 276 КУпАП» роз`яснено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (частина 2 статті 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Крім того, питання про зміну підсудності було вирішено Харківським апеляційним судом, за наслідками якого постановою Харківського апеляційного суду від 03.03.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зміну підсудності по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП -відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2018, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

З огляду на викладене, апеляційний суд зауважує, шо в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_2 мав термінову потребу у медичній допомозі, була неможливість викликати карету швидкої допомоги, або була відмова у наданні медичної допомоги, також відсутні данні про звернення ОСОБА_2 до закладів охорони здоров`я з постановкою відповідного діагнозу, за обставинами події, які мали місце 17.02.2024.

Відповідно, вказані обставини є лише версією порушника та його захисника.

Щодо інших вимог апеляційної скарги.

Ставлячи питання про направлення адміністративного матеріалу на новий розгляд, необхідно враховувати повноваження апеляційного суду, які визначені статтею 294 КУпАП.

Пунктами 1-4 частини 8 статті 294 КУпАП визначені види постанов які має право винести апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги.

З врахуванням викладених положень КУпАП, апеляційний суд позбавлений можливості за наслідками апеляційного перегляду справи, направити її на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд залишає без розгляду вимогу апеляційної скарги про стягнення судового збору за результатами розгляду справи, оскільки відповідно до частини 4 статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають,.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Легези М.О. апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 1, 7, 10, 17, 18, 23, 25, 130, 245, 251, 252, 256, 266, 268, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Легези Михайла Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна