Справа № 505/2784/24
Провадження № 3/505/15/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.01.2025 р. Котовський міськрайонний суду Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарія судового засідання Киларь Н.А.

за участю: адвоката Кузьонного О.І

у відсутності особи, відносно якої складено адміністративний протокол- ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

не працюючого, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №477823 від 10 червня 2024 року - 10 червня 2024 року о 01 годині 00 хвилин, по вул. Мельниченка в м. Подільськ, Одеської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Primera, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, хоча про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд постановив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки адвокат Кузьонний О.І. вказав, що ОСОБА_1 повідомлений судом про час, місце і дату судового розгляду, однак не зміг з`явитись з поважних причин і просив розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Адвокат Кузьонний О.І. звернув увагу суду, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 свою вину не визнає, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв, а докази про зворотне в матеріалах справи відсутні взагалі.

Адвокат Кузьонний О.І. пояснив, що під час керування автомобілем та на момент зупинки поліцейськими, ОСОБА_1 не порушив Правил дорожнього руху, які б давали підстави поліцейським, відповідно до приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (зупинення транспортного засобу) зупинити рух його транспортного засобу, а відтак із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у тому рахунку з долучених до протоколу відеоматеріалів, не вбачається, що ОСОБА_1 під час руху допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції Гнатюк М.М., як водій, не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_2 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керований ОСОБА_1 транспортний засіб 10 червня 2024 року о 01 годині 00 хв. було зупинено працівниками поліції безпідставно, в порушення приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та за жодних порушень ПДР з його боку

Адвокат Кузьонний О.І., зазначив, що на відео з боді-камер поліцейський чітко заявляє, що водій ОСОБА_1 порушив «комендантську годину», власне за що і був примусово зупинений керований останнім транспортний засіб, в той час, як відповідно до приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (зупинення транспортного засобу) такої підстави зупинки автомобілю, як порушення «комендантської години» не існує.

У постанові від 13 жовтня 2022 року по справі № 718/1824/22 суддя Чернівецького апеляційного суду зазначив наступне:

«Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку апеляційного суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі висновки апеляційного суду, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17 ».

Адвокат Кузьонний О.І. також, зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 від 10.06.2024 року, всупереч вимог вищенаведеного законодавства, відсутні дані про долучення Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, а існує лише вказівка, що до протоколу долучені ІПНП «Цунамі», матеріали справи та відео з боді-камер, без конкретизації найменування долучених матеріалів та кількості аркушів.

Вказане свідчить про складання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без участі та за відсутності водія ОСОБА_1 , за відсутності відеофіксації процесу складання вказаних процесуальних документів до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10 червня 2024 року, без вручення та відеофіксації вручення водієві копії Акту огляду та Направлення на огляд.

Окрім того, у наявному в матеріалах справи Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному старшим сержантом поліції Галецьким О.І., ніби то відносно водія ОСОБА_1 , не зазначені дата, час та місце складання вказаного документа та відсутня вказівка на відмову ОСОБА_1 підписати Акт огляду, що також свідчить про складання вказаного документу після складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 10 червня року та за відсутності водія ОСОБА_1 .

Оскільки Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно водія ОСОБА_1 не містить вказівки на дату, час, місце його складання, підпису ОСОБА_1 або вказівки на відмову від підпису, то вказаний Акт не є та не може бути використаний у якості допустимого доказу, оскільки являється недопустимим доказом.

Більш того, на долучених до адмінпротоколу відео з боді-камер поліцейських відсутній факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, навпроти ОСОБА_1 надавав згоду на тестування на алкоголь, але просив надати йому змогу здійснювати відеозйомку процесу тестування на власний телефон, який виснажив заряд батареї та потребував підзарядки або заміни на інший телефон, що знаходився вдома, у безпосередній близькості від якого було зупинене його авто. Як вже було зазначено, ніби то відмова водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не підтверджена складанням під відеозапис Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Адвокат Кузьонний О.І. вказав, що стосовно наявного в матеріалах адмінсправи ОСОБА_4 направлення для огляду на стан сп`яніння, який складено ніби то відносно ОСОБА_1 , слід зазначити, що вказаний корінець не відповідає законодавчо встановленій формі Направлення на огляд водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, тобто формі, передбаченій у додатку № 1, зазначеному у п. 8 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735. У вказаному Корінці направлення не зазначено медичний заклад, до якого направляється водій, а Корінець направлення підписано черговим по Подільському РУП 10.06.2024 року о 01:15 год., тобто в той час, коли водій ОСОБА_1 знаходився на місці зупинки його автівки по вул. Мельниченка-122 у м. Подільську у присутності двох співробітників поліції та фізично не міг перебувати в приміщенні Подільського РУП біля чергового по РУП.

Відтак, вказаний вище ОСОБА_4 направлення для огляду на стан сп`яніння від 10 червня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 за підписом чергового по Подільському РУП є неналежним та недопустимим доказом.

Також адвокат Кузьонний О.І. зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 477823, відносно водія ОСОБА_1 протокол складено 10 червня 2024 року о 01 год. 18 хв., не відповідає дійсності, оскільки згідно даних з боді-камер поліцейських, відеофіксація події розпочалася о 01 год. 11 хв. 08 сек. і о 01 год. 18 хв. адмінпротокол не складався, а був складений та наданий водію ОСОБА_1 на підписання о 01 год. 45 хв. та був підписаний ОСОБА_1 о 01 год. 46 хв.

Окрім того, на відеозапису відсутній факт роз`яснення водію ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, у тому рахунку права на захист, та відсутній підпис ОСОБА_1 в адмінпротоколі про роз`яснення йому процесуальних прав, що тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 477823 від 10.06.2024 року відносно водія ОСОБА_1 недопустимим доказом.

Відповідно до відеозапису, долученого працівниками патрульної поліції до матеріалів справи, вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів фактично не було проведено, Акт огляду у присутності водія не було складено та Акт йому не вручено (додаток № 2, п. 10 Інструкції від 09.11.2015 №1452/735), також аналогічно і Направлення на медичний огляд водія транспортного засобу у присутності водія не було складено та йому не вручено (додаток № 1, п. 8 Розділу-ІІ Інструкції від 09.11.2015 №1452/735).

Адвокат Кузьонний О.І. звернув увагу суду, що в матеріалах адміністративної справи стосовно водія ОСОБА_1 відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявні в матеріалах справи адмінпротокол, Акт огляду, Корінець направлення та відеозапис з боді-камер, який не було розпочато з моменту фіксації правопорушення водієм ОСОБА_1 під час руху та примусової зупинки автівки не можуть являтися допустимими доказами за вказаних вище підстав.

Заслухавши думку авдоката ОСОБА_5 та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Судом встановлено, що під час керування автомобілем та на момент зупинки поліцейськими, ОСОБА_1 не порушив Правил дорожнього руху, які б давали підстави поліцейським, відповідно до приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (зупинення транспортного засобу) зупинити рух його транспортного засобу, а відтак із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у тому рахунку з долучених до протоколу відеоматеріалів, не вбачається, що він під час руху допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 , як водій, не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керований ОСОБА_1 транспортний засіб 10 червня 2024 року о 01 годині 00 хвилин було зупинено працівниками поліції безпідставно, в порушення приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та за жодних порушень ПДР з його боку.

Аналогічно, суддя Чернівецького апеляційного суду у постанові від 13.10.2022 року по справі № 718/1824/22 зазначив наступне:

«Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм, таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку апеляційного суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки апеляційного суду, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 ».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 2-3, 5-6 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 , далі Інструкція від 09.11.2015 №1452/735) визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду (п.1 Розділу-І Інструкції від 09.11.2015 №1452/735).

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Абзац перший пункту 4 розділу X в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 808 від 05.11.2021 Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. (п.6 Порядку від 17 грудня 2008 р. №1103).

Доказом здійснення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння або відмови у проходженні такого огляду є Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння … та Направлення на огляд водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я (у конкретному найближчому медичному закладі)…,з відповідними вихідними даними та відмітками, які мають бути долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (абзац третій пункту 4 розділу Х Інструкції від 07.11.2015 № 1395 та п.10 Розділу-ІІ Інструкції від 09.11.2015 №1452/735).

Вищезазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія з результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права на складання протоколу за ст. 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водію пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового Направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення.

I лише у разі, якщо водій отримав письмове Направлення та відмовляється від проведення медичного огляду також і в закладі охорони здоров`я, то тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 477823 від 10 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 не зазначено про долучення Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, хоча в матеріалах адміністративної справи такий Акт огляду наявний, але долучений до справи Акт огляду не містить важливих та необхідних реквізитів, як то:

дати та місця складання Акту огляду, доказів алкогольного сп`яніння у вигляді «різкого запаху алкоголю з ротової порожнини» та «нечітка річ», а відтак є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений 10 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 , сам по собі, без належного процесуального долучення необхідних та обов`язкових додатків та доказів, без додержання належної процесуальної процедури та форми складання протоколу, - не є та не може бути самостійним і беззаперечним доказом наявності складу адміністративного правопорушення.

Також в тексті адмінпротоколу не міститься вказівка про роз`яснення процесуальних прав водієві ОСОБА_1 , що є порушенням права на захист, відсутня назва технічного пристрою відеофіксації, його модель та серійний номер.

Крім того, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.266 КУпАП, абзац перший пункту 4 розділу X Інструкції від 07.11.2015 № 1395).

Захисник адвокат Кузьонний О.І. заперечував проти дослідження у судовому засіданні відеозапису, наявного в матеріалах справи, так як він створений з декількох окремих файлів, тобто з порушенням діючого законодавства, та який за цих підстав являється недопустимим доказом.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п.5 Розділу-ІІ, п.2 Розділу-ІІІ Інструкції від 18.12.2018 № 1026).

Таким чином, слід остаточно зазначити, що в матеріалах адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявні в матеріалах справи адмінпротокол, Акт огляду на стан сп`яніння та відеозапис, який складений з двох окремих відеофайлів, не можуть являтися допустимими доказами за вказаних вище підстав. А Корінець направлення для огляду на стан сп`яніння від 10.06.2024 року на ім`я ОСОБА_1 за підписом чергового по Подільському РУП є неналежним та недопустимим доказом, оскільки його підписано черговим по Подільському РУП 10.06.2024 року о 01:15 год., тобто в той час, коли водій ОСОБА_1 знаходився на місці зупинки його автівки по вул. Мельниченка-122 у м. Подільську у присутності двох співробітників поліції та фізично не міг перебувати в приміщенні Подільського РУП біля чергового по РУП.

Обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому ст. 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати лише з співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Стосовно можливості допиту автора адмінпротоколу в суді, то Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 161/5372/17 наголосив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому та об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи, оскільки саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

За наслідками розгляду справи Суд зробив висновок, що інспектор не може бути об`єктивним свідком і визнав його свідчення недопустимими доказами по справі, тобто свідчення інспектора в суді не можуть бути доказами правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Таким чином, задля того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення може прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тільки поза розумним сумнівом, тобто фактично за відсутності сумніву.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

А тому, враховуючи вищевикладене суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 221, 245, п.1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.62, 68 Конституції України, ст.ст. 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя Павловська Г.В.