Справа № 387/1567/24
Номер провадження по справі 3/387/31/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 2 ( селище Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, перебуває в ЗСУ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 КпАП України

У С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21.11.2024 о 22 годині 20 хвилини керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 в м.Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області по вул.Перемоги, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, так як перебуває в ЗСУ, проте надав до суду заяву згідно з якою зазначив, що 21.11.2024 близько 22 години 20 хвилин керував автомобілем в м.Помічна, проте в стані алкогольного сп`яніння не перебував та відмовився від освідування, тому вину не визнає. Просив судове засідання відкласти для надання медичної довідки, в подальшому просив справу слухати в його відсутності. В судовому засіданні, яке відбулось 28.01.2025 ОСОБА_1 пояснив, що в нього з дитинства проблеми з очима та він має фізіологічне почервоніння очей, тому працівник поліції вирішив, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. Інших ознак сп`яніння він не мав та поліцейський не встановив, тому відмовився від вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння бо тимчасово прибув з передової та мав не багато часу бути з родиною.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до змісту вимог ст. 245 КпАП України, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст. 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КпАП України.

Частина 1 статті 130 КпАП України передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд також враховує оглянутий відеозапис від 21.11.2024 на якому видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який був зупинений працівниками поліції, на пропозицію поліцейських ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Водночас поліцейські пояснили ОСОБА_1 , що так як він раніше притягувався до відповідальності за ст.130 КпАП, а тому є підстави його підозрювати на стан сп`яніння і в цьому випадку. При цьому працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього були. ОСОБА_1 пояснив, що принципово не бажає проходити огляд на стан сп`яніння так як він в такому стані не перебуває та алкотестеру "Драгер" взагалі не довіряє.

Отже за результатми оглянутого відео суд зазначає, що у пункті 3, 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), зазначено ознаки алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи надмірно розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або, навпаки, підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 зазначеної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Разом з тим, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, пояснюючи це тим, що раніше відносно нього вже було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому, на думку поліцейського, необхідно перевірити, чи не здійснює ОСОБА_1 повторно адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України. При цьому будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які викликали б сумнів у працівника поліції, ним не встановлювалося, і не повідомлялося, що знаходить своє відображення при перегляді відеозапису подій.

Крім того, з цього ж відеозапису видно, що працівник поліції не вживав жодних заходів для встановлення ознак алкогольного сп`яніння. Зокрема, в темну пору доби він не світив ліхтарем в очі ОСОБА_1 і не вказував на ознаки сп`яніння, а одразу запропонував пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський зазначив лише одну ознаку алкогольного сп`яніння - почервоніння очей.

У свою чергу в судове засідання ОСОБА_1 надав до суду консультативний висновок спеціаліста (офтольмолога), відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має лімфо утворення ока, діагноз псевдоепіліоматозна кон`юктивна гіперплазія правого ока. Ангіопатія сітківки обох очей.

Вищевикладена довідка підтверджує факт фізіологічного почервоніння очей у ОСОБА_1 , а тому спростовує наявність ознаки алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву у встановленні та наявності підозри в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, суд доходить до висновку, що вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього не ґрунтувалася на вимогах закону.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 визнано кримінально-правовий характер КпАП України та наголошено на тому, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева», будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, навіть якщо воно має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із процесом виявлення, вилучення та фіксації доказів, тягне за собою втрату останніми юридичної сили. Це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збору доказів, незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими.

Згідно з §§ 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі дотримання законів, зміцнення законності (стаття 245 КпАП України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі й закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, які випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, це такі дані, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином, наявні у справі докази, які були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі № 387/1567/24 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області І. П. Майстер