ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/8453/24 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/216/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Щасливого О.Р., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючою медичною сестрою в КНП МЛЕШМД ЗОР, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 22 серпня 2024 року о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Matiz, д/н НОМЕР_1 , знаходячись в місті Запоріжжя, вул. Новокузнецька, в районі опори №119, під час руху не надала перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , яка рухалась нерегульованим пішохідним переходом та скоїла на неї наїзд. Внаслідок чого пішохід ОСОБА_2 отримала незначні тілесні ушкодження, завдані матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України та тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 22 серпня 2024 року о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Matiz, д/н НОМЕР_1 , знаходячись в місті Запоріжжя, вул. Новокузнецька, в районі опори №119, допустила здійснення дорожньо-транспортної пригоди та з місця події зникла. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10 «а» ПДР України та тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції в частинні накладеного адміністративного стягнення, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що суд безпідставно застосував до неї занадто суворе покарання.

Наведені доводи обґрунтовує тим, що з оскаржуваної постанови вбачається, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховано характер вчиненого правопорушення та те, що нею допущено грубе порушення ПДР України, його наслідки, в тому числі заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої, особу правопорушника, її відношення до скоєного, яке полягає у невизнанні вини у скоєному. Між тим, ст. 35 КУпАП не містить переліку обтяжуючих відповідальність обставин, що наведені вище та враховані судом, оскільки цей перелік є вичерпним. Вважає, що у даному випадку відсутні обтяжуючи обставини, передбачені ст. 35 КУпАП.

Акцентує увагу, що судом вказано на грубе порушення нею ПДР України, тоді як вчинення інкримінованого їй порушення п. 18.1 ПДР не належить до грубих чи тяжких порушень. Більш того, саме по собі порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, є неумисним правопорушенням, а тому вказувати на такі обставини та фактично використовувати їх в обґрунтування застосовування більш тяжкого заходу стягнення, не є правомірним. Крім того, судом вказано, що внаслідок порушення ПДР завдано шкоди здоров`ю потерпілої. Однак, з матеріалів справи вбачається завдання шкоди здоров`я потерпілої легкого ступеню.

Стверджує, що фактично її позиція не полягає у невизнанні своєї вини, адже вона добровільно та повністю відшкодувала потерпілій всі збитки, а її позиція в суді першої інстанції була спрямована на висловлення свого бачення обставин ДТП. Проте, зазначена позиція врахована судом як не визнання вини.

Звертає увагу суду, що потерпіла особисто склала розписку про факт отримання нею коштів, в якій зазначила, що претензій по факту ДТП не має. В показах, наданих при оформленні матеріалів ДТП потерпіла зазначила, що отримала незначні тілесні ушкодження, тобто сама потерпіла не заявляла про значні страждання.

Посилається на те, що своїми діями по відшкодуванню заподіяної шкоди, вину та власну відповідальність фактично визнала дієво, причетність до подій не заперечувала, а лише повідомляла суду про своє бачення механізму ДТП, адже вона не відчувала контакту автомобіля з пішоходом, автомобіль ушкоджень не зазнав.

Вважає, що судом безпідставно трактовано надані нею покази як невизнання вини та не вірне її ставлення до обставин справи. Не згода з описаним у протоколі механізмом ДТП не вказує на невизнання вини та заперечення причетності до ДТП.

Зазначає, що судом не враховано низку пом`якшуючих обставин, зокрема відшкодування нею повністю заподіяної шкоди, наявність позитивних характеристик, що раніше до жодної відповідальності не притягалася, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Донька має встановлений діагноз «амбліопія» та відвідує школу для дітей з порушенням зору, через що вона має забезпечувати відвідування школи дитиною, а отже має керувати транспортним засобом.

З урахуванням наведеного, апелянт просить постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2024 року змінити та накласти на неї стягнення, не пов`язане з позбавлення права керування транспортними засобами.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Захисник адвокат Щасливий О.Р., підтримав позицію ОСОБА_1 . Додав, що посилання суду в оскаржуваній постанові на наявність обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , з огляду на положення ст. 35 КУпАП - є помилковими. Однак, наявні обставин, які пом`якшують її відповідальність. Вказав, що на думку слідчого та судді Сєрова Т.В. не визнала своєї вини у вчинення інкримінованих їй правопорушень. Проте, ОСОБА_1 вину визнає, щиро розкаюється в скоєному, повністю відшкодувала потерпілій ОСОБА_2 суму заподіяної шкоди, яка була узгодження з останньою. Стверджував, що ОСОБА_1 не затягувала розгляд даної справи, не клопотала про призначення експертиз в справі. У судовому засіданні суду першої інстанції надавала пояснення послідовно так, як сама сприймала викладені в протоколі обставини.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила оскаржувану постанову залишити без змін.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду дійшов до таких висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, підтверджений доказами, зібраними у справі та апелянтом в суді апеляційної інстанції не оспорюється, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Разом з тим, доводи скарги про накладення на ОСОБА_1 занадто суворого виду адміністративного стягнення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП заслуговують на увагу та є обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, - при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення поза увагою суду першої інстанції залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення, а також відомості про особу порушника, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с. 84,76), один з яких має встановлений діагноз амбліопія, навчається в загальноосвітній школі-інтернат для дітей із порушенням зору та сліпих (а.с. 88), для забезпечення відвідування якої, ОСОБА_1 використовує власний транспортний засіб. Повністю відшкодувала заподіяну шкоду потерпілій (а.с. 82). Раніше до адміністративної відповідальності не притягалась (а.с. 29), позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 83).

Таким чином, характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень не містить ознак систематичності.

Враховуючи вищевказане, конкретні обставини справи, суддя апеляційного суду приходить до висновку про можливість пом`якшення стягнення та визначення його у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті, постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/8453/24