ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/205/25 Справа № 175/4820/24 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 17 лютого 2024 року, приблизно о 19 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 біля будинку № 27 по б-ру Слави в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, результат за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер Alcotest 6820 АRHK-0061» позитивний, 0,49 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

На вказане рішення ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону. Вказує, що факту керування транспортного засобу робітниками поліції не зафіксовано. На відеозапису та в протоколі адміністративного правопорушення різниться час скоєння та час зупинки транспортного засобу. В акті огляду на стан сп`яніння відсутня дата його складання. Автор апеляції наголошує, що він не керував транспортним засобом, а тому і огляд на стан алкогольного сп`яніння не є дійсним.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказує, що він не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції про дату та час розгляду справи не повідомив сторони. Крім того, суд першої інстанції не вірно вказав адресу його мешкання, що призвело до пропуску строку на оскарження постанови суду.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, можливість реалізації права апеляційного оскарження та його строк виникають і обчислюються саме з дня винесення постанови та не пов`язані з днем отримання копії судового рішення, а отже строк оскарження постанови судді відносно ОСОБА_1 з урахуванням вихідних, закінчився 13.06.2024 року.

Разом з тим, суд першої інстанції під час виклику, не вірно вказав адресу мешкання особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме номер будинку, замість 7 зазначив 57.

Таким чином, пропущений особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права на участь в судовому засіданнію

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, квитанція газоаналізатор «Alcotest» 6820, відеозапис з бодікамер.

Згідно до тесту газоаналізатора «Alcotest» 6820, водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - вміст алкоголю «0,49 % проміле». (а.с.2)

ОСОБА_1 після продуття алкотестера, був згоден з результатами тесту. Всі його дії були зафіксовані на бодікамери робітників поліції.

Таким чином, поліцейськими в повному обсязі виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Отриманий відеозапис у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів.

До матеріалів справи долучено акт на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння. При цьому суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що в ньому відсутня дата складання, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.

Обговорюючи доводи ОСОБА_1 про різницю між інформацією, що міститься на відеозаписі та протоколі адміністративного правопорушення, а саме часу скоєння та часу зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає їх не слушними оскільки, перебіг подій - зупинка, огляд та оформлення документів займають певний час. Таким чином, в даному випадку, жодних порушень в зазначені часу скоєння адміністративного правопорушення робітниками поліції в протоколі та відеозапису з бодікамер не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, спростовуються зібраними матеріалами справи, які в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 було зупинено для перевірки документів, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення жодних зауважень зі сторони ОСОБА_1 не надходило, факту керування він не заперечував.

Також, ОСОБА_1 взагалі не повідомив робітників поліції про вірогідність керування його транспортним засобом іншими особами, а тому слід дійти висновку, що інші особи не могли бути причетними до керування цього транспортного засобу.

Також, суддею не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Суддя правильно оцінив кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість та достовірність.

Сукупність доказів є достатніми, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР України.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя