ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Задорожного С. Д. на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 15 січня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 140703, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01.10.2024 о 16.27 год в м. Чернівці по вул. Я. Мудрого, 129, керував транспортним засобом «Lexus ES350»», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився згідно чинного законодавства, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником Задорожним С. Д. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки

наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що останній керував транспортним

ЄУНСС: 726/3037/24 Головуючий у І інстанції: Проскурняк І. Г.

Номер провадження: 33/822/62/25 Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В. П.

засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху, факт порушення ОСОБА_1 ПДР і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Зазначає, що згідно відео з боді камер поліцейських (БК № 476967 час 16 год 37 хв. 01.10.2024 року, БК № 476841 час 16 год 37 хв. 01.10.2024 року) вбачається, що в момент зупинки патрульною поліцією ОСОБА_1 взагалі перебував на задньому пасажирському сидінні транспортного засобу, а за кермом перебував інший водій до якого у працівників поліції взагалі не було жодних претензій.

Вказує, що працівники поліції були упередженими по відношенню до його підзахисного, оскільки ОСОБА_1 із самого початку стверджував, що він не керував вищевказаним транспортним засобом, на що поліцейський зазначав, що доказом, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем є очі поліцейського, «очі, доказ буде в суді» (БК № 476967 час 16 год 40 хв, 16 год 46 хв. 01.10.2024 року, БК № 476841 час 16 год 40 хв., 16 год 46 хв. 01.10.2024 року), а також те, що підставою для зупинки слугувала «службова інформація ДСК», що не передбачено чинним в Україні законодавством (БК № 476967 час 16 год 43 хв, 01.10.2024 року, БК № 476841 час 16 год 43 хв. 01.10.2024 року).

Звертав увагу суду на те, що час, який зазначений в направленні на огляд водія у заклад охорони здоров`я є помилковим та таким, що не відповідає встановленому часі у відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, зокрема, в направленні зазначений час його складання 16 год 35 хв., ще до моменту зупинення транспортного засобу, що на думку захисника також доводить факт упередженого ставлення поліцейського до ОСОБА_1 .

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисник Задорожний С. Д. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце слухання справи, при цьому не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 140703 від 01.10.2024 року, (а. с. 1); направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння (а. с. 5); відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (а. с. 10), покази працівників поліції: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

Апеляційним судом із наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора заступника командира взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернівецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Новака А. В. щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було встановлено, що відеозапис розпочинається з того, як працівники поліції їдуть за транспортним засобом «Lexus ES350»», державний номерний знак НОМЕР_1 ., та в подальшому зупиняють автомобіль, підходячи до автомобіля на сидінні водія знаходиться дівчина, а на задньому сидінні сидить ОСОБА_1 . Працівники поліції починають спілкуватися із ОСОБА_1 та стверджують, що він керував автомобілем, що категорично заперечує останній, і як доказ зазначеного поліцейський вказує, що «очі, доказ буде в суді» (БК № 476967 час 16 год 40 хв, 16 год 46 хв. 01.10.2024 року, БК № 476841 час 16 год 40 хв., 16 год 46 хв. 01.10.2024 року), а також стверджував, що підставою для зупинки слугувала «службова інформація ДСК» (БК № 476967 час 16 год 43 хв, 01.10.2024 року, БК № 476841 час 16 год 43 хв. 01.10.2024 року). При цьому, на наявних в матеріалах справи відеозаписах відсутнє керування вказаним транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Зазначені обставини були підтверджені ОСОБА_1 на вищевказаних відеозаписах та захисником Задорожним С. Д. в судовому засіданні суду та в поданій апеляційній скарзі.

При цьому, ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним вказаним транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції.

Разом з цим, на відеозаписі не зафіксовано керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; поінформування ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»; роз`яснення ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; відсутня процедура виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того, переглядаючи відеозаписи, надані працівниками поліції апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, при зазначених у протоколі обставинах, оскільки з наданих відеозаписів не убачається жодних дій по їх встановленню і їх оголошення ОСОБА_1 .

Не містять матеріли справи належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР і як наслідок його законного зупинення за таке порушення.

Бере до уваги суд апеляційної інстанції покази свідка ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні районному суду показала, що 01.10.2024 року її хлопець, ОСОБА_1 , поїхав на зустріч в м. Садгора, а вона його звідти забрала на його автомобілі. Вказує також, що коли вони поверталися додому, їх зупинили працівники поліції і коли вона відкрила вікно, вони були дуже здивовані, побачивши її. Пояснила суду, що вона приїхала за ОСОБА_1 на його автомобілі.

При цьому, суд апеляційної інстанції не може визнати об`єктивними покази працівників Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони складали адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 , а тому є зацікавленими особами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, уповноважений орган не надав суду доказів, які би спростовували вище вказані твердження сторони захисту.

Тобто доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і відповідно не був зупинений працівниками патрульної поліції, не спростовані, а тому за недоведеністю обов`язкової ознаки об`єктивної сторони - керування транспортним засобом, не доведена і наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях останнього.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушено вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Задорожного С. Д., задовольнити.

Постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 15 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній