Житомирський апеляційний суд
Справа №274/708/24 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М.
Номер провадження №33/4805/16/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Олянюка В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2024 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 18.01.2024 о 01:06 в м. Бердичеві по вул. Одеській, 3, керувала автомобілем «OPEL GRANDLAND», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Олянюк В.Л. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що ОСОБА_1 не погодилася з результатами огляду, проведеного працівниками поліції та їй не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі. Крім того, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським не було проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу. Вважає, що відеозапис є неповним, оскільки він розпочинається о 01:14:32, а з відео реєстратора службового авто вбачається, що транспортний засіб зупинено о 01:06:37. Також, суд розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив її процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Олянюка В.Л., який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2024, у відповідності до якого, ОСОБА_1 18 січня 2024 року о 01:06 в м. Бердичеві по вул. Одеській, 3, керувала автомобілем «OPEL GRANDLAND», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820, проба №605 становить 1,05‰ , чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2); роздруківкою Alkotest-6820 від 18.01.2024 з результатом 1,05 ‰ (проміле) (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підстава: виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Результати огляду 1,05 ‰, з яким ОСОБА_1 погодилася, що засвідчила власним підписом (а.с. 4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5); розписками про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 4, 5 на звороті); відеозаписом обставин події (а.с. 8).

Протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та чек за результатами тестування спеціальним засобом «Драгер 6820» підписано ОСОБА_1 без зауважень.

Даних про те, що ОСОБА_1 наполягала на направленні її для проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не погодилася з результатами огляду, проведеного працівниками поліції та їй не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки поліціянти запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецзасобу «Alcotest Drager», на що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції погодилась та пройшла огляд на стан сп`яніння на місці, який виявив у неї алкоголь у кількості 1,05 ‰. Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 «чи з результатами згодні», остання відповіла «да». Також пропонують проїхати до медичного закладу (лікарні), але ОСОБА_1 на пропозицію відповіла: «ні, я не хочу». Окрім того, її було ознайомлено з результатами тестування спеціальним засобом «Drager Alcotest 6820», актом огляду, які вона підписала та погодилася з останніми, ніяких заперечень не виказувала. Зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, пов`язаних з проведенням процедури огляду на стан сп`яніння, не заявляла, а тому у працівників поліції не було підстав для направлення її до закладу охорони здоров`я.

Покликання захисника на те, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським не було проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, чого не було зроблено в порушення розділу 2 пункту 5 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та проводить інструктаж, зокрема, надає новий мундштук та зазначає, що набираємо повітря та дуєте у мундштук до відповідного клацання та звукового сигналу), вказане також підтверджується і розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с. 5 на звороті), остання має особистий підпис ОСОБА_1 про ознайомлення щодо інформування про порядок застосування спеціального технічного засобу- газоаналізатора «Drager Alcotest 6820».

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, визнання суддею Леськів Н.В. винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Покликання захисника на те, що постанова винесена з порушенням ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не може прийматися до уваги, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, ОСОБА_1 надсилалися повістка (СМС-повідомлення) про розгляд справи на 28.02.2024, 20.06.2024, 03.09.2024, 02.10.2024, 17.10.2024, 30.10.2024 (а.с. 10, 15, 19, 20, 21, 27).

Також, ОСОБА_1 заключила договір з адвокатом Олянюком В.Л. на представництво її інтересів в розгляді даної справи. Останній неодноразово подавав до суду першої інстанції клопотання щодо відкладення розгляду справи (а.с.17, 18, 26).

Отже, апеляційним судом враховується те, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою адвоката Олянюка В.Л., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги (а.с. 11). Факт обізнаності ОСОБА_1 та її захисника про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Бердичівським міськрайонний судом Житомирської області, є беззаперечним. Тому, з приводу наведених захисником доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, а також подати докази.

Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП. Обґрунтовуючи дане клопотання, захисник послався на те, що на час апеляційного розгляду закінчився, передбачений ст. 38 КУпАП, річний строк накладення адміністративного стягнення. Проте справа судом першої інстанції розглянута в межах строків накладення адміністративного стягнення, а закінчення таких строків на час розгляду справи апеляційним судом не є підставою для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь