Номер провадження: 33/813/169/25
Головуючий у першій інстанції Позняк В.С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Клименко Олега Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 120991 від 01.09.2024 року вбачається, що 01.09.2024 року о 10.42 годині, водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Маловського, 3 в м. Одесі, керував транспортним засобом CHEVROLET, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в законному порядку в медичному закладі водій відмовився, тим самим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Клименко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що протокол про адміністративне правопорушення не може у даній справі бути визнаний самостійним, беззаперечним доказом у справі.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі №338/1/17 від 26.04.2018 року, вважали, що візуальне спостереження за вчинення адміністративного правопорушення працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення. Тобто надаючи докази під час апеляційного перегляду, щодо отримання ОСОБА_1 03.09.2024 року висновку лабораторії «EASYLAB», яким не вбачається наявності в сечі у останнього наркотичних речовин, вважали, що працівниками поліції було безпідставно висунуто обвинувачення стосовно перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння . В свою чергу судом першої інстанції не було прийнято інформацію перебування захисника на лікарняному, що утруднило надання такого доказу в суді першої інстанції.

Вважали, що судом першої інстанції не було взято до уваги принципів встановлених правовими позиціями ЄСПЛ, щодо дії презумпції невинуватості, а також не надання доступу на правосуддя .

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Клименка О.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення Серії ЕПР 1 № 120991 від 01.09.2024 року;

-відеозаписом ПВР № 286187, 474936 .

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції не виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені інші обставини ніж встановлені судом першої інстанції на підставі яких суд першої інстанції зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким не може погодитись апеляційний суд з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 120991 від 01.09.2024 року зазначено, що 01.09.2024 року о 10.42 годині, водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Маловського, 3 в м. Одесі, керував транспортним засобом CHEVROLET, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в законному порядку в медичному закладі водій відмовився, тим самим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, необхідною умовою даної категорії справ є саме встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в якості додатків до протоколу було долучено відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції 286187, 474936 котрі в свою чергу, повинні повністю фіксувати та в подальшому відтворювати події, що відбувалися в день складення відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням останнього та закінчуючи складення відповідного протоколу, оскільки згідно диспозиції вказаної статті, відповідальність настає саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На вказані матеріали справи, а саме долучені відеозаписи, в свою чергу, посилається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, як на підтвердження та доведення факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.

Разом з тим, слід зазначити, що проаналізувавши долучені до матеріалів справи диски, апеляційний судом встановлено, що наявні відеозаписи не містять відео фіксування інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже з відеозапису (з нагрудних камер працівників поліції) вбачається, що ОСОБА_1 на 01:15 хв відеозапису «ЕПР 1 № 120991 ОСОБА_1 ст.130 + ча» пояснює поліцейським, що не вживає наркотичні речовини взагалі. Надалі ОСОБА_1 поліцейські пояснють, що вони не стверджують, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, а виявили лише певні ознаки такого сп`яніння. На 08:32 хв відеозапису ОСОБА_1 погоджується проїхати до медичного закладу з подальшою метою проведення огляду лікарем на стан наркотичного сп`яніння, на що поліцейський каже, що лікар складе висновок, що ви вживали такі речовини і в свою чергу буде складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що ви вживали наркотичні речовини після чого буде суд, а якщо ви відмовитесь то буде суд і буде за аналогічним результатом. Після чого ОСОБА_1 багато разів поліцейським ставиться питання , чи відмовляється він від проходження процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння. Що фактично апеляційним судом сприймається як провокація з боку поліцейських по відношенню ОСОБА_1 ..

Апеляційний суд враховує практику визначену у рішенні Європейського суду з прав людини від 9 червня 1998 року у справі «Тейшейра де Кастро проти Португалії» (Teixeira de Castro v. Portugal) справедливе відправлення правосуддя є тим принципом, який не повинен страждати від цього. Основні вимоги справедливості, які зазначені в статті 6 Конвенції відносяться до будь-якого виду злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдати використання доказів отриманих за допомогою провокацій поліції.

Тому, враховуючи, що апелянтом спростовується саме факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в матеріалах справи, відсутність інших доказів та показань сторони обвинувачення та відсутність підтримання державного обвинувачення, позбавляє суд можливості здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку особи відносно якої складено протокол вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, за порушення яких передбачена відповідальність в межах ст. 130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР України працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення ПДР України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на дове

Крім того, суд враховує позицію сторони захисту та самого ОСОБА_1 який під час зупинки поліцейськими не виявляв чіткої відмови на проведення процедури огляду в медичному закладі, щодо визначення стану сп`яніння, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, з метою перевірки доводів апеляції щодо встановлення факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння водієм який керує транспортним засобом, та відповідності до складеного протоколу до вимог Інструкції, апеляційним судом було вжиті усі можливі заходи для усунення наявних суперечностей і перевірки обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи інші докази, які судом покладені в основу оскаржуваного судового рішення наявні в матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення та направлення, апеляційний суд дійшов висновку, що дані докази складені працівниками поліції і інших доказів в підтвердження викладених в протоколі обставин щодо керування т.з. до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.

Тобто, будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння 01.09.2024 року о 10.42 хв. в м. Одесі по вул. Маловського, 3, матеріали справи не містять.

Відсутність в справі доказів факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння водія, який керує транспортним засобом виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння водія, який керує транспортним засобом.

Крім того, заслуговують на увагу доводи представника про те, що матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 як водія відстороняли від керування, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які маються в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, відеозапис, який суд визнав належним та допустимим не містить факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який керує транспортним засобом, не можуть бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апеляційної скарги стосовно обстеження ОСОБА_1 в медичному закладі так як воно проведено через два дні після зупинки транспортного засобу.

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, її вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскаржуваній постанові суду.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Клименко Олега Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 03 лютого 2025 року.

Суддя В.В. Кострицький