Номер провадження: 33/813/70/25
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеса від 18 вересня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850, 0 грн та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 15-16).

30.09.2024 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції, в якій остання просить суд постанову скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що в день дорожньо-транспортної пригоди зазначеним в протоколі транспортним засобом не керувала, однак була позбавлена можливості надати відповідні пояснення у суді першої інстанції під час розгляду справи, оскільки не було враховано направлені на адресу суду документи на підтвердження відсутності можливості прибути в засідання через хворобу та перебування на лікарняному (а.с. 45-94).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.10.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 93-94).

В судовому засіданні 17.12.2024 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомила суд, що транспортним засобом в день дорожньо-транспортної пригоди не керувала, за кермом перебувала її знайома, якій вона періодично надавала автомобіль в керування, однак зазначала, що будь-яких контактних даних суду щодо даної особи повідомити не може, оскільки не досить добре з нею знайома. Будь-яких клопотань відповідно про виклик даної особи тощо останньою також не заявлялося. Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що 09.07.2024 року, повернувши до свого припаркованого автомобіля, побачила на авто сліди від ударів, на що очевидцями було повідомлено їй, що в її автомобіль в`їхало авто за кермом якого знаходилася жінка, з короткою зачіскою, будь-які інші особи в салоні були відсутні. Розгляд справи було відкладено на 24.01.2025 року з метою надання апелянту часу для залучення адвоката.

16.01.2025 року на адресу суд надійшли пояснення апелянта, в яких остання зазначала, що помилково вказала на факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 , оскільки передала автомобіль своїй знайомій ОСОБА_4 , хто був за кермом в день дорожньо-транспортної пригоди їй в свою чергу не відомо (а.с. 123-134).

24.01.2024 року до судового засідання з`явилася потерпіла, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлена щодо дати та часу розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. При цьому було відхилено клопотання про відкладення слухання справи, оскільки це було не перше судове засідання в апеляційному суді, апелянт не вчинив жодних дій протягом півроку, спрямованих на пошук, за її версією, винуватця ДТП, не залучив адвоката, хоча клопотав про відкладення з цих мотивів, а суд оголошував перерву тощо. Крім того, явка до апеляційного суду не є обов`язковою.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останньої повністю підтверджується зібраними і дослідженими матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 113135 від 15.07.2024 року та додатками до нього.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 113135 09.07.2024 року близько 15 год. 50 хв. в м. Одеса, пр-т. Свободи, 96 водій, керуючи транспортним засобом Ford KA, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнилась в безпечності маневру та наїхала на припаркований транспортний засіб Crysler c-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керує ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушено вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Протокол складено працівниками поліції 15.07.2024 року відносно ОСОБА_1 .

При цьому особу водія вказаного в протоколі транспортного засобу, в тому числі й реєстраційний номер авто, було встановлено на підставі пояснень свідків дорожньо-транспортної пригоди, а саме ОСОБА_5 , про наявність якого зазначалося також й потерпілою, безпосередньо в судовому засіданні під запис, та пояснення якого були долучені до матеріалів справи в якості додатків. Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що дана особа ОСОБА_5 , з його слів, був безпосереднім очевидцем моменту настання дорожньо-транспортної пригоди та бачив водія транспортного засобу, яким була жінка та більше нікого в салоні авто не було. Згідно рапорту працівника поліції, наявного в матеріалах справи, допитаний свідок ОСОБА_5 опізнав ОСОБА_1 по фото та вказав, що саме вона в день дорожньо-транспортної пригоди сіла в автомобіль Ford KA, державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого здійснила наїзд на транспортний засіб ОСОБА_2 , після чого поїхала з місця дтп (а.с. 8). Наведені відомості також містяться й в письмових поясненнях останнього (а.с. 5). При цьому, згідно наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , здійснює керування вказаним в протоколі транспортним засобом з 2020 року, у зв`язку із його купівлею, що підтверджується останньою. З огляду на вищевикладене в своїй сукупності вбачається, що саме ОСОБА_1 перебувала за кермом вказаного в протоколі транспортного засобу під час настання дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, звертаючись до суду із апеляційноюскаргою, особа, яка притягується до відповідальності стверджувала, що участі в дорожньо-транспортній пригоди не приймала та за кермом транспортного засобу не перебувала, авто керувала інша особа, а саме її знайома - ОСОБА_4 , якій вона періодично надає в користування своє авто за необхідності. При цьому, будь-яких клопотань щодо виклику даної особи, з метою підтвердження відповідних посилань щодо відсутності факту керування авто в день ДТП, апелянтом в свою чергу заявлено не було, натомість повідомлено суд про відсутність можливості пошуку її знайомої. Разом з тим, слід зазначити, що в наданих ОСОБА_1 письмових поясненнях остання зазначала відомості щодо номеру телефону даної особи (а.с. 7), Однак питання щодо виклику даної особи останньою не порушувалося. Апеляційний суд вважає, що як володілець джерела підвищеної небезпеки апелянт повинна знати хто керує її транспортним засобом, та приймати всіх заходів для мінімізації можливої шкоди, яка може бути ним завдана та її компенсації у разі її завдання.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

З огляду на вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини, які в своїй сукупностів повній мірі підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за відсутності належних та обґрунтованих доказів на підтвердження посилань апелянта щодо керування транспортним засобом іншою особою, а тому апеляційний суд приходить до висновку щодо правильність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки доводи апелянта не спростовували правильні по суті висновки суду першої інстанції, а позиція апелянта була побудована лише на запереченні фактів та посиланням на існування невідомої особи. КА керувала її транспортним засобом, апеляційний суд на підставі ч. 1 ст. 293 КУпАП залишає апеляційну скаргу без задоволення та оскаржувану постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2024 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк