Справа № 752/1531/25
Провадження №: 3/752/1443/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Вдовиченко О.О., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

На розгляд Голосіївського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 .

Як зазначено в протоколі, 23.12.2024 о 00 год 05 хв. по вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 45/1 гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керувала ТЗ Land Rover Discovery д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, нечітка вимова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилась, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відеореєстратор номер 472127 та 472266, чим порушила п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилась.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Панчук Ю.П., який просив провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своє клопотання мотивував наступним.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не виявляє жодних ознак алкогольного сп`яніння, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці відповідає своєю згодою та проходить такий огляд. Однак, прилад з невідомих причин не реагує на пройдений тест. Також ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та пояснює поліцейським про необхідність потрапити додому до однорічного сина, якого потрібно годувати ( ОСОБА_1 годує дитину грудним вигодовуванням). Про це водій ОСОБА_1 зазначає і в протоколі про адміністративне правопорушення при ознайомленні із ним.

Захисник зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення складено о 01:27 хвилин, тобто ОСОБА_1 майже півтори години знаходилася на блок-посту очікуючи складання протоколу, а до того ще майже 30 хвилин очікувала прибуття наряду поліції.

Звертав увагу суду, що час направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма та зміст даного направлення, не відповідає фактичним обставинам справи, що підтверджується наявним в матеріалах відеозаписом. Крім того, в ході ознайомлення водія ОСОБА_1 з матеріалами справи про адміністративне правопорушення поліцейський не надає для ознайомлення останній зазначене направлення, і на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що він пропонує ознайомитися лише з протоколом, що фактично позбавило права водія висловити заперечення і зауваження до зазначеного доказу.

Вказував, що водію ОСОБА_1 права та обов`язки були роз`ясненні лише після того як вона пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом. Коли поліцейський запідозрив, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння і почав пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці, що своїми діями вже фактично розпочало розгляд справи та збір доказів у справі про адміністративне правопорушення права та обов`язки ОСОБА_1 роз`ясненні не були, а поліцейський допустив формальний підхід до складання протоколу.

Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 202968 від 23.12.2024 відносно ОСОБА_1 немає жодного задокументованого факту дій водія щодо ухилення від огляду. Навпаки, водій зазначає, що не відмовляється від огляду.

За таких обставин вказував, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останньої вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Панчука Ю.П.,, дослідивши матеріали справи, зокрема наявні відеозаписи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до пункту першого частини 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами дослідження відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 23.12.2024 року не виявляє жодних ознак алкогольного сп`яніння, поводить себе впевнено, спокійно, врівноважено. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці відповідає своєю згодою та проходить такий огляд. Однак, прилад з невідомих причин не реагує на пройдений тест. ОСОБА_1 неодноразово намагалася пройти тест на місці.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та пояснює поліцейським про необхідність потрапити додому до однорічного сина, якого потрібно годувати.

Досліджуючи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд встановлює таке. Згідно з даного направлення встановлено, що воно видане 23 грудня 2024 року о 00:50 годин, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, як вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейського о 00:52 годин він тільки починає шукати бланк направлення на огляд і запитує про його наявність у свого колеги, а не його вже фактичне оформлення.

Крім цього, дослідивши направлення на огляд, встановлено, що у ньому не зазначенні всі необхідні дані. Отже, в графі «Місце проживання» - не зазначено місце проживання водія ОСОБА_1 , крім цього, не зазначено, що проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, не зазначено ні його назва, ні номер, ні результати огляду. Крім цього, у направленні не зазначено серії та номеру протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, у направленні зазначено, що «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив «Інспектор відділу № 2, роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 УПП в м. Києві ст. лейтенант поліції Троцький Дмитро Сергійович». Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я працівники поліції не доставляли.

Суд вважає слушними доводи захисника про те, що в ході ознайомлення водія ОСОБА_1 з матеріалами справи про адміністративне правопорушення поліцейський не надає для ознайомлення останній зазначене направлення, і на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського це зафіксовано, оскільки водію пропонується ознайомитися лише з протоколом, що фактично позбавило права водія висловити заперечення і зауваження до зазначеного доказу, що є грубим порушенням статті 268 КУпАП, де передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знайомитися з матеріалами справи.

Так само слушними є доводи захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 202968 від 23.12.2024 відносно ОСОБА_1 немає жодного задокументованого факту дій водія щодо ухилення від огляду. Навпаки, водій зазначає, що не відмовляється від огляду.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011).

Як уже зазначалось, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ССПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 p., заява №36673/04) ССПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з рішенням у справі «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява №926/08) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Однак, Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. TheUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останньої вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд приходить до висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, ч. 6 ст. 130, ч. 1, 247 п. 7 КУпАП , суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя О.О. Вдовиченко