КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/443/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №752/15224/24

04 лютого 2025року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605гривень 60копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 13 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року та закрити провадження у справі, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанову суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та його висновки суперечать фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що вона не була в стані алкогольного сп`яніння та просила забезпечити свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння або фіксувати огляд на спеціальні технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото -і кінозйомки, відеозапису, на бодікамери, однак інспекторами поліції були проігноровані вимоги апелянта.

Зазначає, що в протоколі не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Також в протоколі відсутня інформація про наявність чи відсутність свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того зазначає, що законності зупинки ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України не було доведено, так як і не складено жодних адміністративних протоколів чи постанов стосовно такого порушення.

Звертає увагу на те, що працівники поліції склавши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не роз`яснили її права передбачені ст. 268 КУпАП та Конституції України, зокрема права на захист.

У судове засідання учасники судового розгляду неодноразово не з`являсь, повідомлялись належним чином про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

10 грудня 2024 року, адвокатом Мазманяном Е.Р. до Київського апеляційного суду подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям ОСОБА_1 та з проханням відкласти розгляд справи.

Клопотання адвоката Мазманяна Е.Р. про відкладення судового засідання задоволено та розгляд справи відкладено до 28 січня 2025 року.

28 січня 2025 року, ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат Мазманян Е.Р. не зможе з`явитись у судове засіданні та з проханням відкласти розгляд справи.

Клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання задоволено та розгляд справи відкладено до 04 лютого 2025 року.

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що розірвано договір з адвокатом Мазманяном Е.Р.

Апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 з таких міркувань.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

По-перше, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

По-друге, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, зважаючи на неодноразові клопотання про відкладення судових засідань, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , яка не з`явилась в судове засідання, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про день та час розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням її права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД№866127 26 червня 2024 року о 18:30 у м. Києві по вул. Бродівська, 107, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volvo C70», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду 0,47% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№866127 від 26 червня 2024 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення;

роздруківкою результатів тестування на алкоголь;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

рапортом інспектора УПП у м. Київ Петрика О. про те, що подія фіксувалась на власні засоби мобільного зв`язку;

відеозаписами з власних засобів мобільного зв`язку.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не була в стані алкогольного сп`яніння та просила забезпечити свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння або фіксувати огляд на спеціальні технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото -і кінозйомки, відеозапису, на бодікамери, однак інспекторами поліції були проігноровані вимоги апелянта, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду, зважаючи на те, що на даному відеозаписі зафіксовано проходження огляду водієм ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його результати, чого цілком достатньо для прийняття рішення про перебування останньої у стані алкогольного сп`яніння.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео з моменту патрулювання.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Крім того, відповідно до рапорту поліцейського у зв`язку з технічними причинами нагрудні бодікамери розрядилися та не працювали, тому подія фіксувалася на власні технічні засоби.

Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, які відтворюють процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що повністю відповідає приписам ст.266 КУпАП. Тобто, закон вимагає фіксування технічними засобами саме процедури огляду, а не будь-якої іншої процедури.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, якою здійснювався відеозапис, спростовуються рапортом поліцейського, відповідно до якого, у зв`язку з технічними причинами нагрудні бодікамери розрядилися та не працювали, тому подія фіксувалася на власні технічні засоби.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не були запрошені свідки, про які просила ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки чинне нормативно-правове регулювання не вимагає залучення патрульними двох свідків для дотримання вимог законності при проходженні особою огляду на стан алкогольного сп`яніння, у разі якщо здійснюється відеофіксація вказаної процедури. У даному випадку відеофіксація здійснювалася на власні технічні засобипрацівників поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що працівник поліції склав протокол за керування автотранспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами.

Як було зазначено вище, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія. Не згода останнього з наявністю у нього ознак сп`яніння не надає водієві права відмовлятися від запропонованого поліцейським огляду на стан сп`яніння.

В даному випадку пройти такий огляд водій зобов`язаний в силу вимог п. 2.5 правил, незалежно від того вважає він наявними чи відсутніми підстави до такого огляду чи підстави до зупинки транспортного засобу.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення та не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови суду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: