Справа № 510/2702/24
Провадження № 3/510/300/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, займаючого посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії (оператор безпілотних авіаційних комплексів) віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,

за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, 19.11.2024р. за результатами проведення службового розслідування, виявлено порушення ОСОБА_1 правил несення служби у прикордонному наряді «ПС», а саме, 16.11.2024р. ОСОБА_1 перебуваючи у прикордонному наряді, користувався особистим мобільним телефоном, внаслідок чого відволікався від несення служби, чим порушив вимоги абз. 17 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, затверджену наказом МВС № 1261 від 19.10.2015р.

Внаслідок виявленого факту порушень, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

ОСОБА_1 з`явився до судового засідання, надав пояснення, відповідно яких зазначив про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 263153 від 30.11.2024р.; наказ про призначення службового розслідування; витяг з книги пс віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) за період 08.00год. 15.11.2024р. - 20.00год. 16.11.2024р.; витяг з книги пс віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) станом на 16.11.2024р.; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 23.11.2024р.; витяг з робочого зошиту чергового підрозділу віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за період 08.00год. 16.11.2024р. до 08.00год. 17.11.2024р.; витяг з журналу інструктажу особового складу (прикордонного наряду віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), за період 15.11.2024р. - 18.11.2024р.; висновок службового розслідування за фактом порушення правил несення служби в прикордонному наряді № 02.2/568/24-Вн від 28.11.2024р.; наказ про результати службового розслідування.

Інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення притягуваної особи, суд дійшов висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Частиною 2 ст. 172-18 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, матеріалами справи встановлено що ОСОБА_1 займає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії (оператор безпілотних авіаційних комплексів) віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), і відповідно проходить службу в Державній прикордонній службі України, а отже така особа є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі.

У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 16.11.2024р. ОСОБА_1 , який перебував у складі п/н «ПС», було порушено правила несення служби у прикордонному наряді «ПС», а саме, виявлений факт користування особистим мобільним телефоном, внаслідок чого він відволікався від несення служби.

При цьому, суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували порушення ним вимог абз. 17 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, яка затверджена наказом МВС № 1261 від 19.10.2015р.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Натомість слід зазначити, що долучені до адміністративних матеріалів: письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 23.11.2024р., висновок службового розслідування за фактом порушення несення служби ОСОБА_1 в прикордонному наряді, не містять доказів (фото-відеофіксація факту користування мобільним телефоном, акт вилучення речей, прийому-передачі телефону, або ін., свідки вчинення адміністративного правопорушення за протоколом взагалі не визначені) на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, а лише описують події.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 23.11.2024р., вбачається, що на час перевірки заборонених предметів у старшого прикордонного наряду ОСОБА_1 виявлено не було, особистого мобільного телефону не було.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-18 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 247 ч. 1 п. 1, 248, 251, 252, 266, 271, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП - відмовити. Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник