Номер провадження: 33/813/458/25
Номер справи місцевого суду: 504/3216/24
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Родіонова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто з неї на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 06.07.2024р., о 18:18 год., за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Кошари, вул. Я. Пишного, 1405, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Maxima», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6810», під відеозапис, результат продуття 0,48 %о (промілей), чим ОСОБА_1 порушила п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Комінтернівським районним судом Одеської області від 05 грудня 2024 року про визнання винною і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 37-39).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 41-44).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 194850 від 06.07.2024 року (а.с.1);

- тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», результат тесту склав 0,48 ‰, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06.07.2024 року на підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом (а.с.5);

- даними рапорту поліцейського СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Унжакова О. від 06.07.2024 року (а.с.6);

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6810», чинне до 28.11.2024р.(а.с.8);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2551809, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, штраф 340 грн. (а.с.9);

- відеозаписами з нагрудних бодікамер працівників поліції (а.с.12).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року в порушенні нею вимог п. 2.9а ПДР, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння була проведена з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, оскільки після продуття нею драгера, працівник поліції не запитав у нею чи згодна вона з результатом проведеного огляду на місці зупинки та не запропонував їй пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Проте, вищезазначені доводи є безпідставними, виходячи з наступного.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до ч.2. ч.3, ч.4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що у працівників поліції виникає обов`язок пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди водія з результатами такого огляду.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудної бодікамери вбачається, що ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. Після проходження нею огляду на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager 6810», працівником поліції було озвучено позитивний результат 0,48 проміле та роз`яснено останній, що на неї буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Далі ОСОБА_1 спочатку зазначила, що складайте адміністративні матеріали, але потім сказала, що звідки я знаю, що він у вас правильно працює. На що, працівник поліції сказав, що на підтвердження чинності Драгера може надати свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки. Після чого ОСОБА_1 не заперечувала щодо вживання нею алкогольних напоїв та на питання працівників поліції скільки випила, відповіла, що випила один літр пива з рибою.

Таким чином, із досліджених апеляційним судом відеозаписів не вбачається чіткої незгоди ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, з результатами проведеного огляду на місці зупинки, а тому у працівників поліції не виник обов`язок пропонувати останній пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Окрім того, на спростування позиції апелянта щодо її незгоди з результатами огляду на місці зупинки, апеляційний суд звертає увагу, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння в графі «з результатами згоден» та роздруківка з газоаналізатору «Alcotest Drager 6810», тест № 489 підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

З урахуванням викладеного, будь-яких порушень ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 під час процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на не роз`яснення ОСОБА_1 суті адміністративного правопорушення спростовується тими ж відеозаписами з нагрудної бодікамери працівника поліції, з яких слідує, що як перед проходженням огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і після, працівники поліції неодноразово роз`яснювали, що у випадку, якщо за результатами проходження огляду прилад покаже позитивний результат (більше 0,20 проміле) на ОСОБА_1 буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння).

Доводи щодо не роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України спростовуються складеним відносно неї протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 194850 від 06.07.2024 року.

Доводи скаржниці про те, що додані до матеріалів справи відеозаписи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відеофіксація проводилась не безперервно та при цьому, її не було попереджено про ведення безперервної відеофіксації, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

По-перше: зафіксовані на відеозаписи обставини адміністративного правопорушення в повному та достатньому обсязі дають можливість встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мало місце 06.07.2024 року та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

По-друге: сама по собі не безперервність відеозаписів, не спростовує належності фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , так як наявні відеофайли відтворюють в необхідному обсязі обставини адміністративного правопорушення.

По-третє: скаржницею не заперечується, що на вказаних відеозаписах зафіксована саме вона, а відтак апеляційний суд вважає долучені до матеріалів справи відеозаписи належними, достовірними та допустимими.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про ведення відеофіксації є безпідставними, оскільки останню було повідомлено про ведення відеофіксації обставин правопорушення (урив. 4, 02:42).

Щодо доводів апеляційної скарги, в частині наявних виправлень в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 194850 від 06.07.2024 року, апеляційний суд зазначає таке.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 194850 від 06.07.2024 року вбачається, що в «часі» його складення та в самій фабулі, а саме в «часі» вчинення правопорушення є незначні виправлення, проте вказані виправлення жодним чином не спотворюють самого змісту правопорушення.

При цьому, суд констатує, що відхилення в часі, який зазначений в самій фабулі протоколу та на відеозаписі, є невагомі.

Так, в фабулі проколу, зазначено, що подія мала місце 06.07.2024 о «18:18», відеофіксація почалась же 06.07.2024 о «18:14».

Про зазначені обставини можуть свідчити лише неточності у вказанні у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД № 194850 точного часу його вчинення.

Таким чином, вказані (незначні) недоліки не можуть бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 194850 від 06.07.2024 року не належним доказом, оскільки наявні виправлення та мінімальне відхилення в часі події та в часі, який зазначений в фабулі, жодним чином не спотворюють самого змісту правопорушення, та тим більше не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда