Справа № 158/3706/24 Провадження №33/802/89/25 Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.12.2024 року близько 23 год. 30 хв. солдат резерву 2 взводу 54 запасної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 солдат військової служби за контрактом Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, оголошеного Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 №303/314, а також в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків (порушення мови, характерний запах алкоголю з порожнини роту, поведінка, що не відповідає обстановці), в тимчасовому місці розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

02.12.2024 солдата ОСОБА_1 доставлено до Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради, м. Луцьк для освідчення стану алкогольного сп`яніння. Солдат ОСОБА_1 о 00 годин 00 хвилин 02.12.2024 у вищевказаному медичному закладі від медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння відмовився. Факт відмови зафіксовано Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2024 №226 в присутності свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції неповно та невсебічно з`ясував обставини справи, оскільки, на його думку, докази у справі сфабриковані та підлягають ретельній перевірці. З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі стосовно нього закрити.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. (а.с. 45-46) Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. При цьому його неявка не перешкоджає судовому розгляду, тому апеляційний суд доходить висновку про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності апелянта, що не суперечить вимогам ст. 294 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Як вбачається з оскарженої постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КпАП України, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази.

Зокрема вина ОСОБА_1 доводиться: протоколом про військове адміністративне правопорушення А4044 №033 від 03.12.2024; висновком КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцьк» Волинської обласної ради №226 від 02.12.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зафіксовано лікарем ОСОБА_2 факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду; витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №341 від 26.11.2024; службовою характеристикою ОСОБА_1 від 03.12.2024; службовою картою ОСОБА_1 ; медичною характеристикою ОСОБА_1 від 03.12.2024.

Аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, а тому доводи апелянта щодо відсутності належних та допустимих доказів його вини у вчиненні правопорушення є необґрунтованими.

В апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів належність та допустимість наявних в матеріалах справи доказів, оскільки такі узгоджуються між собою.

Покликання апелянта про фабрикування доказів не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та розцінються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, шляхом інтерпритації на свій погляд чинного законодавства та фактичних обставин справи.

Як вбачається зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення А4044 №033 від 03.12.2024, в ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Згаданий протокол А4044 №033 від 03.12.2024, складений ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_6 відмовився від надання пояснень у будь-якому вигляді, а також відмовився від підпису протоколу та його ознайомленням.

Зауважень до протоколу у відповідних графах ОСОБА_1 не зазначено.

З огляду на наведене, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта стосовно порушеного порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та недостовірність даних викладених у ньому.

Факт перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків та відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння засвідчено свідками в протоколі про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи відсутні обставини, які б вказували на упередженість свідків або будь-яку зацікавленість ТВО командира військової частини НОМЕР_1 у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності. Не надано таких відомостей і ОСОБА_1 , окрім формального посилання на фабрикування доказів чи зацікавленість свідків.

Також необгрунтованкими є твердження ОСОБА_1 про порушення при проведенні огляду на стан алкогольного сп`янніня. В матеріалах справи наявний висновок лікаря Центру терапії залежності КП «Волинська обласна психіартична лікарня м. Луцька» ОСОБА_7 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2025, яким засвідчено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів належність та достовірність обставин встановлених у вищезгаданому висновку лікаря.

Крім того, судом першої інстанції на запит отримано копію акта медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2024 №226, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно неналежності проведення вказаного медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказаним актом стверджується, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проведення огляду будь-яким із зазначених в акті методів. (а.с.38)

Відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і безпідставними.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Поміж тим, враховуючи соціальний аспект кваліфікації військових адміністративних правопорушень, суспільну небезпеку і шкоду від вчинення військовослужбовцями адміністративно-карних дій, завдання шкоди позитивному авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, місцевий суд відповідно до вимог ст. 33 КпАП України обґрунтовано призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а оскаржену постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2024 року- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук