Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1634/24 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Номер провадження №33/4805/6/25
Категорія ч.5 ст. 126,ч.3 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за цим законом у вигляді штрафу розміром 51000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 28 січня 2024 року о 13 год. 21 хв. ОСОБА_1 а/д Київ-Чоп 225 км керував автомобілем Mini One, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, згідно Висновку КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради № 15 від 28.01.2024, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Також, 28 січня 2024 року о 13 год. 21 хв. ОСОБА_1 а/д Київ-Чоп 225 км керував автомобілем Mini One, д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, будучи позбавлений прав керування ТЗ, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП суддею об`єднано вказані матеріали про адміністративне правопорушення в одне провадження та присвоєно № 285/1634/24.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним автомобілем, відеозапис не є безперервним, матеріали справи не містять відомостей про те, що він повідомлений працівниками поліції відносно винесення постанови серії ЕАС №652892 від 10.02.2023 та отримував її копію, а також матеріали справи не містять інформацію про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення. Зазначає, що його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, чим порушено вимоги ст. 268 КУпАП. Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, а вина - недоведена.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що справу було розглянуто за його відсутності, оскільки з 26.07.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі, а копію оскаржуваної постанови станом на 17.09.2024 не отримував.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте він цим не скористався. Будучи належним чином повідомленим про місце і час судового засідання ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції вкотре не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та задовольнити апеляційну скаргу.

За змістом частини шостої статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи. Окрім того, слід зазначити, що в силу ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, за порушення ним п. 2.1 «а» ПДР та ч. 3 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статтей 283, 284 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №607469 від 11.03.2024 вбачається, що 28 січня 2024 року о 13 год. 21 хв. ОСОБА_1 а/д Київ-Чоп 225 км керував автомобілем Mini One, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 15 від 28.01.2024. Водій ОСОБА_1 протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова Печерського райсуду м. Києва від 19.09.2023 та постанова Козелецького райсуду Чернігівської області від 15.11.2023, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №607463 від 28.01.2024 вбачається, що 28 січня 2024 року о 13 год. 21 хв. ОСОБА_1 а/д Київ-Чоп 225 км керував автомобілем Mini One, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом згідно постанови Роздільнянського райсуду Одеської області від 04.08.2023 справа №511/853/23, дане правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова ЕАС 6523892 від 10.02.2023 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 28).

Так, згідно з вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12).

Встановлені судом обставини підтверджено також:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії №607469 від 11.03.2024 та серії ААД №607463 від 28.01.2024, в яких зафіксовано факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 (а.с. 3, 28);

- висновком щодо результатів медичного огляду №15 від 28.01.2024 КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради за результатами якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння за аналізом від 31.01.2024 (а.с. 7);

- рапортами інспектора взводу №2 роти №3батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Є.Ковальського від 28.01.2014 та 11.03.2014 (а.с. 8, 29);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1327841 від 28.01.2024 відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с. 9);

- довідкою старшого інспектора сектору адміністративної практики Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції І.Слюсарчук про те, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії НОМЕР_2 від 06.06.2002 (а.с. 10);

- довідкою старшого інспектора сектору адміністративної практики Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції І.Слюсарчук, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КупАП: 1) 15 листопада 2023 року притягнуто до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування строком на 1 рік, що підтверджується рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області у справі №734/4038/23; 2) 19 вересня 2023 року притягнуто до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування строком на 1 рік, що підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/7976/23-п (а.с. 11);

- постановами Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.11.2023 у справі №734/4038/23 та Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2023 у справі №757/7976/23-п, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 13-16, 18-20);

- постановою про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6523892 від 10.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400 грн (а.с. 31);

- довідкою старшого інспектора ВАП УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції О.Василенко, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, згідно постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6523892 від 10.02.2023 винесеної працівниками управління патрульної поліції в м. Києві. По даній постанові до правопорушника було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн (а.с. 32);

- постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.08.2023 у справі №511/853/23, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 34-36);

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського (а.с. 21).

Слід зауважити, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №607463 від 28.01.2024 без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, поставивши свій підпис та по суті правопорушення зазначив «пояснення надам у суді».

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем, спростовується наявним відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, на якому зафіксовано рух вказаного транспортного засобу за кермом, якого знаходиться саме ОСОБА_1 . Факт керування ОСОБА_1 визнав особисто та зазначив «поспішаю, їду на службу», зокрема, погодився з постановою серії ЕНА № 1327841 від 28.01.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 340 грн, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 9), за що особисто поставив підпис, тобто визнав, що керував вказаним транспортним засобом, а тому доводи в цій частині повністю спростовуються.

Покликання ОСОБА_1 стосовно того, що матеріали справи не містять відомостей про те, що він повідомлений працівниками поліції відносно винесення постанови серії ЕАС №652892 від 10.02.2023 та отримував її копію не заслуговують на увагу, оскільки вказані події мали місце 10.02.2023 та не стосуються розгляду даної справи щодо подій 28.01.2024.

Твердження апелянта про те, матеріали справи не містять інформації про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення спростовуються наявними в матеріалах справи: постановами Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.11.2023 у справі №734/4038/23, Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2023 у справі №757/7976/23-п та Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.08.2023 у справі №511/853/23, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що постанова винесена з порушенням ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не може прийматися до уваги, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить. Матеріалами справи підтверджено, що судом, починаючи з моменту надходження адміністративних матеріалів до постановлення судового рішення у справі (в межах тримісячного строку, визначеного ст. 38 КУпАП), вжито усіх заходів щодо дотримання прав учасників судового процесу, передбачених ст. 268 КУпАП.

Факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Новоград-Волинським міськрайонний судом Житомирської області, є беззаперечним. Тому, з приводу наведених доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, а також подати докази.

Так, враховуючи, що в своїх доводах апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушень, суд апеляційної інстанції зауважує, що під час апеляційного розгляду справи були перевірені та оцінені усі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які останній не зміг висловити у місцевому суді, дана оцінка доказам у справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі Сутяжник проти росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, не надано, суд першої інстанції призначив справедливе стягнення в розмірі, який відповідає санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, врахувавши особу правопорушника та характер вчиненого ним правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь