Справа № 509/142/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 210966 від 02.01.2025 гр. ОСОБА_1 02.01.2025 року о 11:00 год в смт Авангард, шосе Н33 5 км, керував автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився, від проходження огляду на місці зупинки також відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, 24.01.2025 року до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_1 , відповідно до змісту яких просив суд розглядати справу за його відсутності в зв`язку з перебуванням на військовій службі та визнати його дії такими. що вчинені у стані крайньої необхідності, провадження по справі закрити. Позиція обґрунтована наступним, згідно довідки за формою №5 від 14.01.2025 року № 45, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації та підпорядковується ВЧ НОМЕР_2 . Спиртних напоїв він не вживає взагалі, йому було доручено терміново забрати та доставити бойове спорядження на лінію фронту, 30.12.2024 року він приступив до виконання спеціального завдання. 02.01.2025 року приблизно о 11 год. він дійсно рухався по шосе Н 33 смт Аванград Одеського району Одеської області та був зупинений на транспортному засобі Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 інспектором поліції, якому надав військовий квиток, назвав пароль та пояснив що потрібно їхати. Коли інспектор усвідомив що показувати вантаж який перевозиться він не буде, почав ініціювати перевірку оглянувши водія на стан алкогольного сп`яніння ,одразу ж склавши акт з переліком ознак. Можливо втомлений вигляд водія і надавав підстави для сумніву, однак твердження щодо запаху алкоголю не відповідали дійсності. Дійсно водій відмовився від оглядів, оскільки в нього було спец завдання, та з вантажем який знаходився в авто можливості їздити по іншим пунктам не було можливим.

Вивчивши матеріали справи з урахуванням письмових пояснень особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши в судовому засіданні відеозапис з місця події, надходжу наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові. Крайня необхідність через її правомірність та відсутність складу правопорушення виключає адміністративну відповідальність.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однією із найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 на момент вчинення зазначеного у протоколі адміністративного правопорушення виконував спеціальне завдання та в силу службових обов`язків не мав можливості відхилитися від наміченого маршруту, у зв`язку з необхідністю запобігання загрозам життю співробітників, зважаючи також на те, що вчиненим ОСОБА_1 адміністративним правопорушенням шкоди охоронюваним суспільним відносинам завдано не було, надходжу до висновку, що за вказаних обставин відмову від проходження медичного огляду на стан алкгольного сп`яніння ОСОБА_1 слід розцінювати як таку, що вчинена в стані крайньої необхідності.

Окрім того, суд враховує що на відеозаписі не відображені ті ознаки щодо яких вказано в протоколі: тремтіння рук, почервоніння очей, натомість поведінка водія відповідала обстановці та була адекватною.

Також враховує що пояснення ОСОБА_1 дійсно відповідають дійсності в частині того що він керував транпортним засобом на підставі дорожнььго листа, та не мав можливості перебувати на транспорті ВЧ в інших місця при виконання завдання.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Пункт 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

За таких обставин суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 17, 18, 124, 247, 252, 266, 280 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з вчиненням правопорушення в стані крайньої необхідності відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя Є. М. Панасенко