Провадження № 33/4808/168/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів Л. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Маланюка О.Я. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 23 серпня 2024 року о 05 год. 23 хв. по вул. Івана Миколайчука, 2 в м. Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 , 29 січня 1998 року, керував транспортним засобом марки «AUDI Q5» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Зазначає, що не керував транспортним засобом, а лише сидів в автомобілі який не рухався. Крім того зазначає, що взагалі немає посвідчення водія. Транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , яка надала суду відповідні пояснення. Транспортний засіб є її власністю.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме він керував транспортним засобом, працівники поліції не надали суду відеозаписів, які таке підтверджувати.

Зазначає, що він вільно та без будь-яких перешкод пішов з місця події і відносно нього не було складено протокол, не було його з ним ознайомлено.

Наголошує, що його відмова від проходження огляду постійно була вмотивована тим, що він не керував транспортним засобом, а тому у нього такий обов`язок відсутній.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Маланюк О.Я. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Просили задовольнити апеляційну скаргу. ОСОБА_1 пояснив, що не керував транспортним засобом, а знаходився на місці водія через те, що часто ходив в заклад харчування очікуючи замовлення.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді місцевого суду - скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в повній мірі не дотримався вимог закону та належним чином не з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Зокрема суд першої інстанції в оскаржуваній постанові взагалі не встановив обставини, визнані судом доведеними, а саме фактичні обставини справи за яких вчинено адміністративне правопорушення. Таких факт є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2024 року серії ААД № 420298 (а.с. 1) 23 серпня 2024 року о 05 год. 23 хв. по вул. Івана Миколайчука, 2 в м. Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 , 29 січня 1998 року, обвинувачувався в тому, що керував транспортним засобом марки «AUDI Q5» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області капралом поліції Когутом М.Б., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився.

Апелянт наголошує, що поліцейські під час складання протоколу не вручили йому копії протоколу, чим порушено право на захист.

Такі доводи знайшли підтвердження, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час складання процесуальних документів, через те що покинув місце події, що унеможливило вручення копій документів.

Копія протоколу міститься в матеріалах провадження, відповідно протокол не вручений ОСОБА_1 працівниками поліції та не направлений за його місцем проживання, не вручений судом першої інстанції.

Враховуючи зміст відеозаписів, а саме той факт, що протокол складений за відсутності ОСОБА_1 , відповідно не був оголошений працівниками поліції ОСОБА_1 , вважаю вказані факти порушенням права на захист.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та відмовився підписувати акт.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ПОНЦПЗІФОР (а.с. 4) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів проте не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.

Вказані документи складені за відсутності ОСОБА_1 .

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 9), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівники поліції приїхали на місце поліції, спілкуються з іншим працівником поліції, який повідомив про транспортного засобу з нетверезими особами. Далі зафіксовано, як працівники поліції підійшли до транспортного засобу з увімкненими фарами і за кермом якого сидів ОСОБА_1 . Працівник поліції звернувся до нього, як до водія та пояснив, що є причини вважати, що транспортним засобом керують в стані алкогольного сп`яніння. Далі працівники поліції попросили пред`явити документи, дану вимогу ОСОБА_1 не виконав, повідомив, що чекає адвоката та закрив вікно. Далі ОСОБА_1 неодноразово не виконував вимогу пред`явити документи. В подальшому ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу і спілкувався з працівниками поліції, в той час за кермо автомобіля сіла пасажир і завела двигун, такі дії були зупинені. Далі зафіксовано, як працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про виявлені ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, але від такого ОСОБА_1 відмовився та вказав, що не є водієм. Також працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на таку пропозицію ОСОБА_1 погодився. Прицьому наголошуючи, що не є водієм. Працівники поліції надалі повторно пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці так і в медичному закладі, але ОСОБА_1 не давав відповіді, що було розцінено працівниками поліції, як відмова від огляду. Далі працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки які передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після цього ОСОБА_1 покинув місце зупинки.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції надали фрагменти відеозаписів, які не підтверджують керування ним транспортним засобом та не можуть слугувати належним доказом по справі є слушним, оскільки відеозаписи мають бути достатніми для встановлення фактичних обставин справи, послідовними щоб мати можливість перевірити суттєві обставини, які б дозволили перевірити процедуру проходження огляду та відповідні дії працівників поліції та повинні містити відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи у хронологічній послідовності,

Крім того відповідно до п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В порушення зазначеного наказу МВС, поліцейськими надано до суду першої інстанції, два відеозаписи, які є неповними, фрагментарними, які не відображають повністю обставин правопорушення, зокрема не фіксують факт керування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Також не надано відеозапис з портативного відеореєстратора працівника поліції охорони.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 він не керував транспортним засобом, а лише сидів в автомобілі який не рухався. Транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , які і належить транспортний засіб марки «AUDI Q5» номерний знак НОМЕР_1 .

Такі твердження апелянта не спростовані змістом відеозаписів, що надані працівниками поліції до матеріалів справи, будь-які інші відео файли які б повністю відтворювали подію, підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та спростовували його твердження матеріали справи не містять.

Крім того відсутність факту керування також підтверджується відомостями, які зафіксовані відеозаписи з нагрудних боді камер, зокрема відсутність звуку працюючого двигуна та нульове положення стрілки тахометра.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Також слід зазначити, що відсутність зафіксованого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та моменту зупинки в межах вказаної справи в досліджуваній ситуації у сукупності з іншими обставинами слід розцінювати на користь особи, оскільки цей факт унеможливлює спростування твердження ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керувала ОСОБА_3 .

Той факт, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції висловлював погрози та використовував нецензурну лексику не підтверджує факт керування транспортним засобом.

Під час аналізу матеріалів справи встановлено, що існують значні розбіжності між показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були на місці події та дали показання, яким суд першої інстанції, навівши такі в оскаржуваному рішенні, не дав аналізу і оцінки, що також підтверджує невмотивованість судового рішення.

Також, як вбачається з апеляційної скарги одним із доводів апелянта є також і порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 лютого 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), які вважаю такими, що заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як визначено п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні приписи містяться і у п. 6, 7 Розділу І Інструкції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або незгоди водія з його результатами, такий огляд, відповідно до приписів закону, проводиться в закладах охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, а зміст відеозаписів підтверджує наявність неодноразового факту погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а також підтверджує відсутність, будь-яких дій з боку працівників поліції, для початку процедури такого огляду водія в медичному закладі.

Натомість, як вбачається з відеозаписів, після погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а саме clip-1 25: 42, працівники поліції і далі запитують чи готовий останній пройти такий огляд.

Враховуючи викладене, наявні підстави вважати, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП та приписи Інструкції, під час складання протоколу, який є актом обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, та, відповідно, і проведення огляду на стан сп`яніння, що безпідставно залишено поза увагою суддею суду першої інстанції.

Отже, оскільки працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, то результати такого огляду є недійсними, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведений, оскільки працівники патрульної поліції ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом не зупиняли, а з`явилися за викликом поліції охорони, яку викликами працівники торгового закладу за фактом конфлікту між працівниками закладу та двох чоловіків і дівчини.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено порушення вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , доходжу висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, то провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначені вище порушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, внаслідок відсутності належного доказу винуватості особи.

Із урахуванням викладеного, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло