Дата документу 06.02.2025Справа № 554/781/25
Провадження № 3/554/278/2025
Справа № 554/782/25
Провадження № 3/554/279/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року місто Полтава

Суддя Октябрського районного суду міста Полтави Лизенко А. В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого КП 4 міька клінічна лікарня Полтавської міської ради, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 393661 від 20 січня 2025 року цього ж дня, приблизно о 09:00 год, за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав, говорив образливі слова, висловлювався нецензурною лайкою, залякував, чим була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим, на думку ініціатора складення протоколу, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 393662 від 20 січня 2025 року цього ж дня, приблизно о 09:00 год, за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав, говорив образливі слова, висловлювався нецензурною лайкою в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , чим була завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю, та на думку ініціатора складення протоколу, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав на адресу суду письмову заяву, в якій по суті інкримінованих йому порушень зазначає, що 20 січня 2025 року між ним та його дружиною виникла сварка, під час якої вони розмовляли на підвищених тонах. Але він не висловлювався нецензурною лайкою стосовно дружини і не погрожував їй. Тому, вважає, що ані фізичної, ані психологічної шкоди її здоров`ю не було і не могло бути завдано. Не заперечує, що ця сварка відбулася в присутності малолітнього сина, але ця сварка з дружиною була взаємною. Але ОСОБА_1 звертає увагу на стан свого здоров`я, зокрема, у 2024 році в нього виявлено онкологічне захворювання. У лютому 2024 року він переніс першу операцію, а в липні другу. У жовтні 2024 року йому надано третю групу інвалідності. Після перенесеного лікування він став дратівливим, але він намагається тримати себе в руках. Продовжує працювати, отримуючи мінімальну заробітну плату, утримує матеріально спільного з дружиною малолітнього сина. Зрештою, ОСОБА_1 розкаюється в тому, що сварився зі своєю дружиною в присутності дитини, попросив у неї вибачення. На підставі викладеного, просить закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись попередженням.

Крім того, від ОСОБА_2 на адресу суду надійшла письмова заява, в якій вона засвідчує про те, що конфлікт із ОСОБА_1 ними залагоджено. Хоча під час сварки вони і розмовляли на підвищених тонах, але ані фізичного, ані психологічного тиску ні вона, ні її чоловік один-одному не чинили, вони не висловлювалися нецензурною лайкою в бік одне одного, і ніякої шкоди, ні психологічної, ні фізичної здоров`ю один-одного не не завдали і не могли завдати. Вказаний конфлікт між ними врегульований.

Справу розглянуто в порядку ст. 36 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов до таких висновків.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України Про запобігання та протидію домашньому насильству дає наступне визначення домашнього насильства - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство - це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Варто зауважити, що під поняттям "домашнє насильство" розуміється певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. При цьому домашнє насильство - це не будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї.

Ознакою домашнього насильства є залежність потерпілого від кривдника чи значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав і свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття сварка, конфлікт, насильство.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Системний аналіз чинного національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Отже, конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 393662 від 20 січня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 393661 від 20 січня 2025 року; рапорт від 20 січня 2025 року, яким зафіксовано факт повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_4 ; письмові пояснення ОСОБА_2 від 20 січня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 20 січня 2025 року; а також форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 20 січня 2025 року, в якій поліцейським уповноваженого підрозділу поліції, який провів оцінку ризиків, визначено низький рівень небезпеки як кривдника ОСОБА_1 щодо дружини ОСОБА_2 як постраждалої особи.

Проте, всупереч вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП до протоколу не долучено жодних інших об`єктивних та безсторонніх доказів, які б дозволяли судді на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про вчинення особою саме інкримінованих вище адміністративних правопорушень за обставин, зазначених у протоколах від 20 січня 2025 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 року за № 3733-ІХ статтю 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 19 грудня 2024 року.

Отже, з 19 грудня 2024 року вчинення домашнього насильства характеризується такою обов`язковою ознакою, як завдання наслідків у виді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а не ймовірність завдання такої шкоди як про це зазначено в протоколі відносно ОСОБА_5 .

Водночас матеріали протоколів про адміністративні правопорушення від 20 січня 2025 року не містять підтвердження такої обов`язкової об`єктивної ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як завдання наслідків у виді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілій особі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

З огляду на наведені пояснення сторін та зміст наявних доказів вбачається, що між ними дійсно відбувся конфлікт, що жодним чином не зумовлює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, суть протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить в описі суті вчиненого адміністративного правопорушення дій ОСОБА_1 саме стосовно малолітнього сина, як про це зазначено у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто які дії стосовно дитини було ним вчинено, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю цієї дитини.

Натомість, вищевказаним Законом (№ 3733-IX від 22.05.2024) було внесено зміни і до ст. 269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди".

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою і у працівників поліції не має необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дитини вчинено не було.

Натомість, за одним і тим же фактом працівниками поліції було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Суддя при розгляді справ про адміністративні правопорушення не вправі самостійно кваліфікувати дії особи, додавати конструктивні чи кваліфікуючі ознаки складу адміністративного правопорушення, які не вказані в протоколі, виходити за межі складеного протоколу.

Таким чином, оцінюючи фактичні дані, які наявні в матеріалах справи, суддя не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, оскільки в його діях відсутні ознаки, притаманні домашньому насильству.

Крім того, суддя не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої особи, оскільки в його діях відсутні ознаки складу вказаного правопорушення.

Суддя звертає увагу, що сам лише факт наявності між сторонами сварки, конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення домашнього насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Лизенко