справа № 492/73/25
провадження № 3/492/64/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Варгаракі С.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

07 січня 2025 року, ОСОБА_1 , по вул. Пушкіна, м. Арциз Болградського району Одеської області, керуючи автомобілем марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом (трал) державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого з місця дорожньо-транспортної пригоди зник, чим порушив пункти 2.10 «а», 13.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягуваний ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнав повністю.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника, за наявними у справі письмовими доказами, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно з пунктом 13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статті 122-4, 124 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, а також за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статями 122-4, 124 КУпАП підтверджується дослідженими під час розгляду справи належними та допустимими в розумінні статті 251 КУпАП доказами: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 470037, серії ААД № 470036 від 08 січня 2025 року; схемою місця ДТП, яка сталася 07 січня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суддя вважає, що докази вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, які були повно та всебічно досліджені, тому приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статями 122-4, 124 КУпАП.

До обставин, які відповідно до статті 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до статті 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, судом встановлено не було.

Також, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує положення частини 2 статті 36 КУпАП, відповідно до якого, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, і вважає за необхідне накласти на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене статті 122-4 КУпАП з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Враховуючи зазначені обставини справи, суддя вважає недоцільним застосування до ОСОБА_1 адміністративних стягнень у вигляді позбавлення права керування транспортних засобами, адміністративного арешту, а цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 40-1, 122-4, 124, 221, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ухвалив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до статей 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення; у разі несплати штрафу в установлений строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна; у разі примусового виконання постанови з нього стягується подвійний розмір штрафу.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://ar.od.court.gov.ua/sud1502/gromadyanam/rekvizit/ та https://ar.od.court.gov.ua/sud1502/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.