Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

03.02.2025р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

16.12.2024р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ВАД №608824 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно з яким остання 16.12.2024р. близько 21:45 год., перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку відносно своєї матері ОСОБА_2 , в ході якої ображала грубими лайливими словами, принижувала, вдарила по голові, чим могла спричинити шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, тобто вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти обставин правопорушення, викладених у протоколі. Пояснила, що вказані події не відповідають дійсності, оскільки її батьки, користуючись авторитетом, постійно втручаються у її справи та виховання її дитини, приймають замість неї рішення, не зважають на її інтереси, пригнічують. Того дня дійсно сталась взаємна сварка між нею та матір`ю з приводу місця перебування дитини на новорічні свята. Однак ОСОБА_1 не застосовувала фізичне чи психологічне насильство щодо ОСОБА_2 . Скоріше навпаки, захищалась від неї.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила закрити провадження по справі.

Враховуючи наведені пояснення, вивчивши матеріали справи, доходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" № 2229-VIII від 07.12.2017 р., психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 , остання та її дитина систематично піддаються авторитетному впливу з боку її батьків, які переймають на себе прийняття більшості рішень у сім`ї та не зважають на ставлення щодо них ОСОБА_1 . Тобто фактично ОСОБА_1 вважала, що саме вона страждає від психологічного тиску батьків, у зв`язку з чим стаються конфліктні ситуації.

Слід зазначити, що наведена позиція ОСОБА_1 не спростовується й доданими до протоколу матеріалами.

Зокрема в протоколі ОСОБА_1 вказала, що за подій описаного правопорушення захищала себе.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 від 16.12.2024р. та її заяви про вчинене правопорушення викладені по суті аналогічні твердження щодо того, що її донька ОСОБА_1 погрожувала фізичною розправою, штовхала, принижувала, хапала за вуха, кричала, поводила себе неадекватно.

Однак у підтвердження вказаних тверджень в матеріалах протоколу відсутні будь-які докази. Зокрема відсутні пояснення свідків, відсутня відеофіксація з камер працівників поліції, які з`явились за викликом ОСОБА_2 тощо. Таким чином суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у протоколі на предмет наявності ознак домашнього насильства з боку ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, за наявності взаємовиключних тверджень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин події, а також відсутності інших доказів на перевагу будь-якої із сторін, суд застосовує положення ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя І.І. Дірко