Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/169/25
Категорія ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Каракая О.В., прокурора Кузьо Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Каракая Олексія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі вісімдесят вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1496 (одна тисяча чотириста дев`яносто шість) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

З постанови судді місцевого суду вбачається, що згідно Постанови Верховної Ради України від 07.04.2005 № 2534-IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді апеляційного суду м. Києва безстроково.

Відповідно до наказу голови Київського апеляційного суду від 04.07.2019 № 514-ОС суддю ОСОБА_1 переведено з апеляційного суду міста Києва та зараховано до штату Київського апеляційного суду.

Згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступник, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді);

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

У примітках до статей 51-3 та 56 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що посада судді належить до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Тому згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, частиною першою статті 45, приміткою до статті 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

У статті 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

У частині першій статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 № 449/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.

Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

У свою чергу, в умовах воєнного стану Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Так, у пункті 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до статті 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларації за минулий 2021 рік до 31.01.2024.

Згідно з відомостями Реєстру щорічну декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подав 30.03.2024 року о 17:44 год. (унікальний ідентифікатор декларації - b6е3124d-282f-4b5b-bееа-6056b0ееd40d).

Оскільки ОСОБА_1 неодноразово подавав декларації та повідомлення про суттєві зміни, йому відома послідовність дій, необхідних для заповнення та подання документів до Реєстру.

Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру у період з 12.10.2023 (день відновлення обов`язку подання декларацій) по 31.01.2024 (останній день подачі декларації) ОСОБА_1 почав вчиняти дії щодо створення та заповнення декларації за 2021 рік (b6е3124d-282f-4b5b-bееа-6056b0ееd40d) після отримання 26.03.2024 в особистому кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення Національного агентства про неподання щорічної декларації.

Згідно зі службовою запискою керівника Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 13.02.2024 № 70-05/1403-24 технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом України «Про запобігання корупції» період, не зафіксовано.

Разом з тим, у період з 00 год. 00 хв. 12.10.2023 до 00 год. 00 хв. 01.02.2024 ОСОБА_1 не вжив заходів для подання щорічної декларації за минулий 2021 рік у встановлений Законом строк та несвоєчасно подав 30.03.2024 щорічну декларацію за 2021 рік, чим порушив вимоги частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 будучи суб`єктом подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларації за минулий 2022 рік до 31.01.2024.

Одна, згідно з відомостями Реєстру щорічну декларацію за 2022 рік ОСОБА_1 подав 30.03.2024 о 17:34 год. (унікальний ідентифікатор декларації 82b26bba-4371-43d3-9586-2aab2161c2dd).

Оскільки ОСОБА_1 неодноразово подавав декларації та повідомлення про суттєві зміни, йому відома послідовність дій, необхідних для заповнення та подання документів до Реєстру.

Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру у період з 12.10.2023 (день відновлення обов`язку подання декларацій) по 31.01.2024 (останній день подачі декларації) ОСОБА_1 почав вчиняти дії щодо створення та заповнення декларації за 2022 рік (82b26bba-4371-43d3-9586-2aab2161c2dd) після отримання 26.03.2024 в особистому кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення Національного агентства про неподання щорічної декларації.

Згідно зі службовою запискою керівника Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 13.02.2024 № 70-05/1403-24 технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом України «Про запобігання корупції» період, не зафіксовано.

Разом з тим, у період з 00 год. 00 хв. 12.10.2023 до 00 год. 00 хв. 01.02.2024 ОСОБА_1 не вжив заходів для подання щорічної декларації за минулий 2022 рік у встановлений Законом строк та несвоєчасно подав 30.03.2024 щорічну декларацію за 2022 рік, чим порушив вимоги частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

10.07.2024 постановою Солом`янського районного суду м. Києва об`єднано справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення (справа № 760/12170/24, провадження № 3/760/4518/24, справа № 760/12168/24, провадження № 3/760/4517/24), та об`єднаній справі присвоєно номер справи № 760/12168/24, провадження № 3/760/4517/24).

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Каракай О.В., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушень, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18 грудня 2023 року у справі №991/10589/23 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 4 000 000,00 грн. та покладено обов`язок, зокрема, утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .. Перелічені свідки є працівниками апарату Київського апеляційного суду. В подальшому Рішенням Вищої ради правосуддя від 29 грудня 2024 року №1431/0/15-23 тимчасово, до 30 січня 2024 року, відсторонено суддю Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 січня 2024 року №237/0/15-24 продовжено до 25 березня 2024 року строк тимчасового відсторонення судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1 від здійснення правосуддя. Наведенні обставини призвели до тяжких вимушених змін у житті ОСОБА_1 , оскільки їх настання призвело до значних зусиль пов`язаних із захистом від пред`явленої підозри, участі у слідчих діях, збору доказів. А також негативно позначилось на його здоров`ї та в період часу з 04 грудня по 25 грудня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у «Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги». Вважає, що навіть перебування в приміщенні Київського апеляційного суду несло потенційний ризик невірного сприйняття будь-яких дій та вчинків ОСОБА_1 проти нього самого в контексті дотримання покладених на нього обов`язків, згідно ухвали Вищого антикорупційного суду від 18 грудня 2023 року у справі №991/10589/23, а також цілей прийняття вказаних рішень Вищою радою правосуддя. Зазначає, що відсторонення від посади, пов`язане із процесом притягнення до кримінальної відповідальності є обставиною, що саме позбавляє можливості з`являтися на роботі та подібний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року справа №808/505/17. Отже, саме наведені обставини призвели до неможливості вчасного подання щорічної декларації за 2021 та 2022 роки, оскільки у період часу з 04 грудня по 25 грудня 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, після чого не з`являвся на робочому місці, через його тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, котре в загальному тривало з 29 грудня 2023 року по 25 березня 2024 року. ОСОБА_1 вчинено останню дію в «Єдиному державному реєстрі декларацій осіб. Уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 02 листопада 2023 року. Вхід до системи відновився тільки з 25.03.2024 після припинення терміну дії тимчасового відсторонення.

Вважає, посилання суду на повідомлення Національного агентства про неподання щорічної декларації, отримане 26.03.2024 року необґрунтованим, оскільки повідомлення суб`єкта декларування надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом із повідомленням про вручення) або вручається суб`єкту декларування особисто під підпис. У матеріалах справи наявні повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 21 березня 2024 року. Проте підтвердження надіслання їх засобами поштового зв`язку, тобто у відповідності до Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затверджений наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 20 серпня 2021 року №539/21 у матеріалах справи відсутні. Так само відсутні і докази вручення згаданих повідомлень.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що оскаржувану постанову сторона захисту змогла отримати лише 02 жовтня 2024 року, оскільки саме у цю дату було виготовлено оскаржувану постанову.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Каракай О.В. повністю підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку відсутністю в діях складу правопорушень. Окрім того, захисник зазначив, що на час розгляду справи судом закінчився строк, протягом якого могло бути накладено стягнення.

Прокурор Кузьо Н.В. в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін. Вважає, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об`єктивного та справедливого розгляду справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили (ст. 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Як зазначено у диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VІІ судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступник, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя. Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді), є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції посилався на положення Закону України «Про запобігання корупції», а також на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази, зокрема на:

- протоколи про адміністративні правопорушення №47-01/13/24 та №47-01/14/24 від 12.04.2024 (а.с. 1-6, 69-74);

- Постанову Верховної Ради України від 07.04.2005 № 2534-IV про обрання ОСОБА_1 на посаду судді апеляційного суду м. Києва безстроково (а.с. 117-118);

- наказ голови Київського апеляційного суду від 04.07.2019 № 514-ОС про зарахування ОСОБА_1 до штату Київського апеляційного суду 04 липня 2019 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про переведення суддів апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 до Київського апеляційного суд» від 27 червня 2019 року №1725/0/15-19 (а.с. 37, 104);

- витяг з реєстру щодо загальних відомостей про суб`єкта декларування ОСОБА_1 та поданих ним до Реєстру документів (а.с. 7-10, 75-78);

- витяг з послідовності дій, які вчинив ОСОБА_1 в період 12.10.2023-31.03.2024 (а.с. 11-33, 79-101);

- повідомлення національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме щорічної декларації за 2021 рік ОСОБА_1 від 20.03.2024 №35613 0 05-24 (а.с. 34);

- повідомлення національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме щорічної декларації за 2022 рік ОСОБА_1 від 20.03.2024 №35611 0 05-24 (а.с. 102);

- копії листів Національного агентства №47-01/18327-24, №47-02/180089-24, №47-02/178886-24 від 21.03.2024 (а.с. 46, 47, 48);

- відомості про направлення та отримання ОСОБА_1 листа через особистий кабінет Реєстру (а.с. 49, 116).

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 обіймає посаду судді та являється суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII, несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 роки та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя зобов`язаний: виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції та подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VІІ зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VІІ НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону № 1700- VII.

Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 за зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VІІ (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, всякому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту 27 пункту 2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулі 2021, 2022 роки, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру не пізніше 31 січня 2024 року.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік - 30.03.2024 об 17:44, за 2022 рік - 30.03.2024 об 17:34, а отже несвоєчасно.

Як убачається з витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування стосовно послідовності дій, які вчиняв ОСОБА_1 , останній, 23.10.2023 та 02.11.2023, вчиняв дії щодо створення та заповнення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021-2022 роки, тобто достовірно знав та розумів щодо існування граничних строків на подання декларацій за 2021-2022 роки, зазначених у пункті 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», від 20.09.2023 № 3384-ІХ.

Однак, ОСОБА_1 у період з 00 год. 00 хв. 12.10.2023 до 00 год. 00 хв. 31.01.2024 не вжив належних заходів для подання щорічної декларації за минулі 2021-2022 роки у встановлений Законом України «Про запобігання корупції» строк.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021, 2022 роки, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ч. 1ст. 172-6 КУпАП, які свідчать про доведеність його вини, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки це об`єктивно підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання вказаних декларацій, тобто відсутності суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, були предметом розгляду у суді першої інстанції, який надав їм об`єктивну та неупереджену оцінку, яка не потребує додаткового правового аналізу.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, свідомо допускав настання наслідків щодо несвоєчасного подання декларацій, тобто в його діях наявний умисел, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Слід також зазначити, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини, а тому зазначені в апеляційній скарзі обставини не звільняють від обов`язку виконання вимог Закону України стосовно своєчасного подання декларацій, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.

Такий обов`язок виник у ОСОБА_1 з набранням чинності 12 жовтня 2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384, яким визначений порядок та строки подачі декларацій з 13 жовтня 2023 року до 31 січня 2024 року.

Крім того, згідно п. 15 ч. 1ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції на виконання п. 3 розділу ІІ Закону України від 20 вересня 2023 року №3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» підготувало Роз`яснення від 13 листопада 2023 року №4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.

При цьому, відповідно до статті 68 Конституції України не знання Законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Покликання захисника у апеляційній скарзі на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 18.12.2023, якою на ОСОБА_1 було покладено обов`язок щодо утримання спілкування зі свідками, частина із яких перебувала у його підпорядкуванні та є працівниками Київського апеляційного суду, а також рішення Вищої ради правосуддя. яким ОСОБА_1 було тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя, тобто фактично заборонено йому перебувати на своєму робочому місці та відвідувати Київський апеляційний суд, а тому відсутня можливість отримати в період часу з 30.11.2023 по 25.03.2024 доступ до електронно-кваліфікаційного ключа, який перебував на робочому місці не є слушними, оскільки відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» користувачі електронних довірчих послуг можуть отримати в кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг декілька КЕП на одну і ту ж саму особу.

Крім того, суд першої інстанції вірно зауважив, що ОСОБА_1 мав можливість в період часу з 30.11.2023 по 31.01.2024 отримати новий кваліфікаційний електронний ключ та у вказаний Законом України «Про запобігання корупції» строк подати декларації особи, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021-2022 роки.

Згідно з службовою запискою керівника Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 13.02.2024 року № 70-05/1403-24 технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом України «Про запобігання корупції» період, не зафіксовано.

З наданих суду ОСОБА_1 документів вбачається, що останній в період з 04.12.2023 по 25.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у «Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги», тобто лише у даний час існували поважні причини неможливості подання ним декларацій, однак у інший період часу, окрема з 12.10.2023 по 04.12.2023 та з 26.12.2023 по 31.01.2024 ОСОБА_1 мав об`єктивно достатньо часу та можливостей для подання декларації у визначений законом строк.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Рішеннями Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 було тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя, а не заборонено йому перебувати на своєму робочому місці та відвідувати Київський апеляційний суд, тому він мав можливість доступу до свого електронно-кваліфікаційного ключа, забезпечивши при цьому виконання вимог про утримання від спілкування кола осіб, які зазначені в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 18 грудня 2023 року.

Щодо доводів захисника про те, що посилання суду на повідомлення Національного агентства про неподання щорічної декларації, отримане 26.03.2024 не заслуговують на увагу, оскільки останнє не впливає на суть правопорушення, яке полягає у недотриманні строків подання щорічної декларації.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 безвідповідально поставився до виконання покладеного на нього законодавством обов`язку (не вжив необхідних заходів) щодо подання декларації в умовах воєнного стану.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. При цьому суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ст. 36 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі вісімдесят вісім неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1496 грн, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП.

З протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією вбачається, що їх було складено стосовно ОСОБА_1 12 квітня 2024 року (а.с. 1-6, 69-74, том 1).

При цьому суд зауважує, що надсилання запитів до компетентних органів та отримання інформації по них не є часом виявлення правопорушення. Такі дії уповноважених осіб НАЗК свідчать про перевірку наявності чи відсутності в діях особи правопорушення, а не його констатацію.

Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу, зібрано і проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, що може свідчити про дату виявлення адміністративного правопорушення. А тому днем виявлення правопорушення є 12.04.2024, і на день ухвалення постанови судом першої інстанції строк, передбачений ст. 38 КУпАП, не закінчився.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення не має.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Каракая Олексія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь