ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/474/25 Справа № 177/2736/24 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Кіщак А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кіщак А.А. на постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 08.11.2024 р. о 14:56 год ОСОБА_1 по вул. Механізаторів, поблизу будинку № 9 в с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом автомобілем марки ЗАЗ 11022, днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тим самим порушив п. 2.5 ПДР України, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кіщак А.А. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам. Зазначає, що протокол складений з порушенням чинного законодавства та не є належним доказом по справі, оскільки у ньому невірно сформульована об`єктивна сторона правопорушення, а саме вказано, що «від проходження медичного огляду в установленому законом місці відмовився»; невірно зазначено час вчинення адміністративного правопорушення 14:50, тоді як згідно відеозапису працівники поліції під`їхали до автомобіля о 14:56. В протоколі не зазначено на яку бодікамеру було здійснено запис. Наголошує, що долучений до протоколу відеозапис не є безперервним, не містить оголошення ознак алкогольного сп`яніння та роз`яснення наслідків ухилення від проходження огляду. Звертає увагу на відсутність доказів факту керування транспортним засобом. Вказує на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зауважує, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді водія, і позбавлення права керування транспортним засобом є недоцільним, оскільки унеможливить виконання ним бойових завдань, спрямованих на захист держави у військовий час, тому, на її думку, накладення стягнення у виді штрафу було б достатнім для виховання особи та запобігання новим проступкам.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника Кіщак А.А., вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №673516 від 08.11.2024 року, згідно якого 08.11.2024 року о 14:50 год. в Криворізькому районі с. Недайвода по вул. Механізаторів, поблизу будинку № 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 11022 днз НОМЕР_1 з явними ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) Від проходження медичного у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів не проводився, у зв`язку з відмовою від проходження огляду, який містить підпис ОСОБА_1 .

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Рапортом інспектора від 08.11.2024 року згідно якого, 08.11.2024 року о 14:50 під час патрулювання у Криворізькому районі с. Недайвода по вул. Механізаторів, поблизу будинку № 9 згідно п. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» був зупинений транспортний засіб ЗАЗ 11022 днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та спілкування у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На законну вимогу співробітника поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у втановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, тому на станнього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Доводи апеляційної скарги про розбіжності в даних протоколу та відеозапису щодо часу зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки це не впливає на суть правопорушення, а при розгляді справи перевага надається змісту доказу та даний доказ суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються доданим до протоколу відеозаписом.

З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що службовий автомобіль рухається за транспортним засобом, після зупинки якого працівники поліції підходять до автомобіля, на місці водія якого перебуває ОСОБА_1 . Останній повідомляє, що не працюють тормоза і він їде до тещі. На вимогу надати документи повідомляє, що вони є але дома. Під час подальшого спілкування ОСОБА_1 неодноразово підтверджував факт керування ним транспортним засобом, зазначав, що не бачив працівників поліції коли виїжджав з двору. Намагався уникнути складання протоколу та врегулювати питання у інший спосіб, телефонував командиру, на вимогу інспектора пройти огляд повідомив, що огляд проходити він не буде.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не вказано, на який пристрій здійснювалася відеофіксація події правопорушення, на увагу не заслуговують, оскільки нормами КУпАП не передбачено зазначення у протоколі, на яку саме бодікамеру було здійснено запис.

Вказаним відеозаписом спростовуються також і доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду, оскільки на ньому відображено поведінку ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції та дії останнього щодо ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, бажання уникнути складення протоколу і подальшої відповідальності за вчинене, який після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку категорично відмовився від проходження огляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що накладення стягнення у виді штрафу було б достатнім для виховання особи та запобігання новим проступкам оскільки позбавлення права керування унеможливить виконання ОСОБА_1 бойових завдань, апеляційний суд зазначає наступне.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Кіщак А.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя