Справа № 450/3961/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є. О.
Провадження № 33/811/27/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Лавринович О.В. (у режимі відеоконферепнції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лавринович Оксани Володимирівни на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605, 60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 11.08.2024 року о 13.40 год. в с. Оброшине, вул. Переїзд, 1 водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 110557 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лавринович О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції ухвалив постанову безпідставно, без належних доказів вчинення факту правопорушення.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 працює дезінфектором в товаристві з обмеженою відповідальністю «САНІТАРНО-ПРОФІЛАКТИЧНА КОМПАНІЯ «ЛІКВІДАТОР», здійснює діяльність, що пов`язана із застосуванням хімічних та біологічних дезінфекційних засобів, отрутохімікатів.

Крім цього, 11.08.2024 року ОСОБА_1 саме їхав з проведення дератизаційних робіт та не знаходився в стані наркотичного сп`яніння.

Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, заперечував тільки проти його затримання поліцією.

Вказує, що ОСОБА_1 був згоден пересісти в машину поліцейських та їхати в ній до медзакладу, але при цьому вимагав складання протоколу про адміністративне затримання, оскільки позбавлення людини свободи пересування й називається затриманням. В свою чергу поліцейський відмовлявся складати такий протокол.

Зазначає, що працівники поліції порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та Постановою КМУ від 17.12.2008 p. №11031.

Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки, такий огляд не був проведений відповідно до вимог чинного законодавства, тобто із використанням спеціальних технічних засобів, зі складанням акту огляду.

Крім того, з результатів досліджень від 11.08.2024 року, здійснених наркологічною клінікою «ДЕТОКС МЕДІКАЛ» (м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 31, 79062), (самозвернення) вбачається, що результат ОСОБА_1 на наркотичні засоби негативний.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився.

Заслухавши виступ захисника адвоката Лавринович О.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 110687 від 11.08.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження такого відмовився; рапортом працівника поліції від 11.08.2024; відеофайлами про фіксацію порушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суд дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Матеріали даного провадження містять відеозапис події, який є доказом у справі, та який підтверджує обставини справи, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що під час спілкування із водієм працівником поліції, у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, було запропоновано водію проїхати до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що водій відмовився.

Отже, волевиявлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.

Апеляційний суд не може взяти результат досліджень від 11.08.2024 року, здійснених наркологічною клінікою «ДЕТОКС МЕДІКАЛ» (м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 31, 79062), на наркотичні засоби, за результатами якої у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, з огляду на те, що даний результат було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності поліцейських та враховуючи, що відносно нього було складено адміністративні матеріали саме за його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Щодо посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки, такий огляд не був проведений відповідно до вимог чинного законодавства, тобто із використанням спеціальних технічних засобів, зі складанням акту огляду, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки у разі виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, така особа підлягає медичному огляду на стан сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні жодні порушення працівниками поліції вимог "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р., "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України і Міністерства Охорони Здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання в апеляційній скарзі на незаконність судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лавринович Оксани Володимирівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк