Справа № 214/9089/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., за участі: секретаря судового засідання Пугача Р.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку ПП в місті Кривий Ріг Управління ПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу слідує, що 08.10.2024 о 14:35 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Caravelle, р.н. НОМЕР_1 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн. Гірницький, буд. 42, з явними ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку для встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння відмовився. Протягом року двічі піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, відповідно до постанови Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2024 та постанови Жовтневого районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2023. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що автомобіль Volkswagen Caravelle, р.н. НОМЕР_1 , стояв біля буд. 42 на мікрорайоні Гірницький, так як він живе поряд. 08.10.2024 ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні транспортного засобу Volkswagen Caravelle, р.н. НОМЕР_1 , автомобіль був в нерухомому стані з вимкненим двигуном, та ОСОБА_1 чекав на водія, його однокласника, який пішов до магазину. На вимогу поліцейських вийти та пред`явити документи виходив із правої сторони автомобіля. Після перевірки документів, працівники поліції запропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, не вбачаючи на це підстав. Також зазначає, що протокол складався без його участі, а був наданий йому тільки для підпису.

Крім того, ОСОБА_1 надав до суду письмове клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1ст.130 КУпАП.

За змістом п.п.2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735(далі -Інструкція №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського повноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`янінням згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічна норма щодо застосування технічних засобів відеозапису при проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу передбачена також і п.4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

За наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п.1 розділу ІІ Інструкції №1452/735).

Відповідно до п.1 Розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 (далі - Інструкція №1395 від 07 листопада 2015 року), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони, крім іншого, перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, лише при наявності перелічених вище ознак у поліцейського виникають достатні підстави вважати, що водій, можливо, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що, як наслідок, надає йому право згідно положень п.2 розділу І Інструкції №1452/735 запропонувати водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Дослідженим відеозаписом, долученим до протоколу встановлено, що на ньому зафіксовано транспортний засіб Volkswagen Caravelle, р.н. НОМЕР_1 . Поза розумним сумнівом в салоні автомобіля на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , який на вимогу працівника поліції вийшов з автомобіля саме зі сторони пасажира. Під час перевірки документів та під час спілкування працівниками патрульної поліції з ОСОБА_1 , йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами та на останнього складено адміністративний протокол за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Caravelle, р.н. НОМЕР_1 , за обставин, що зазначаються у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення, а отже, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД за №737773 від 08.10.2024 оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, та викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 11 січня 2019 року за №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Недотримання положень та інструкцій постанов Кабінету Міністрів України, а також статей Кодексу про адміністративне правопорушення, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ставить під сумнів його законність, а тому протокол вважається недійсним та недостовірним.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що дії працівника поліції не можна вважати правильними і такими, що відповідають вимогам ст.7 КУпАП.

Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, а оскільки відповідно до змісту ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №737773 від 08.10.2024 за доктриною «плодів отруйного дерева» теж визнається судом недопустимим доказом, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КПК України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, не будь-яка відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння становить у його діях склад адміністративного правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, а виключно та відмова, що виникла внаслідок попередніх правомірних дій поліцейського. Правомірними при цьому є дії, що відповідають визначеним правилам, що регламентують провадження у конкретній справі.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такий формалізований підхід до оформлення матеріалів, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час вирішення питання про можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, через встановлені численні суттєві недоліки, допущені посадовими особами при зібранні доказів та оформленні матеріалів справи.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних з порушенням встановленого порядку, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в той час як в ході судового розгляду не встановлено наявності достатніх доказів об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко