Справа № 146/1663/24
Провадження № 33/801/160/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мороз І. С.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Барвінського Олега Петровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

У скарзі зазначає, що матеріалами справи беззаперечно не доводиться його вина у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протоколи про адміністративні правопорушення були складені без його присутності, а були надані для підпису його вітчиму, що не було досліджено судом першої інстанції. Враховуючи викладене, йому не було роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що є грубим порушенням його прав та законних інтересів, що підтверджується відмітками у протоколах. У протоколах також відсутні відмітки про те, що він відмовився від підпису протоколів та надання пояснень чи зауважень до протоколу, як і відсутні докази отримання копій таких протоколів. Тому протоколи є недопустимими та неналежними доказами у справі. Копія постанови про закриття кримінального провадження також беззаперечно не доводить його вину. У судовому засіданні він частково визнав свою вину, що не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. При складанні протоколів порушено його право на захист, оскільки їх складено відносно неповнолітньої особи за його відсутністю та відсутністю законного представника чи захисника.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що вперше ним була подана апеляційна скарга в межах строків, визначених ст. 294 КУпАП. Однак, оскільки апеляційну скаргу в його інтересах було подано захисником, до якої не було додано документів на підтвердження повноважень останнього, постановою Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто. Вказана постанова суду з апеляційною скаргою отримана ним 21 січня 2025 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Томашпільським районним судом Вінницької області винесено 20 грудня 2024 року та отримано захисником ОСОБА_1 адвокатом Барвінським О.П. 26 грудня 2024 року (а.с.22).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 вперше подано 30 грудня 2024 року, тобто в межах визначеного законом строку (а.с.23).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Барвінським О.П. повернуто через те, що захисником не було підтвердженого його повноваження на подання апеляційної скарги (а.с.29).

Повторно апеляційну скаргу подано адвокатом Барвінським О.П. 23 січня 2025 року, а ОСОБА_1 24 січня 2025 року, які ідентичні за своїм змістом.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 вперше подано в межах визначеного законом строку, зважаючи на незначний пропуск строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Барвінського О.П., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що постановою СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Костюк Ж.С. від 21 вересня 2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 27 серпня 2024 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Копії матеріалів вказаного кримінального провадження направлено начальникові відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області для притягнення водія автомобіля «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №248685, складеного заступником начальника СРПП ВП №2 Тульчинського РВП капітаном поліції Олійником І.М., 27 серпня 2024 року о 05 год. 30 хв в с.Комаргород по вул. Курортна ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, з`їхав на узбіччя, в результаті чого автомобіль перекинувся. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У пункті 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила дорожнього руху) зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №258698, складеного інспектором СРПП ВП №2 Тульчинського РВП старшим лейтенантом поліції Скобяк А.Р., 27 серпня 2024 року о 05 год. 30 хв. в с. Комаргород по вул. Курортна ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким видом транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

05 вересня 2024 року Томашпільським районним судом Вінницької області винесено постанову (справа №146/1306/24), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та на підставі ст. 24-1 КУпАП застосовано щодо нього такий захід впливу, як попередження.

Вказаною постановою, яка набрала законної сили 17 вересня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідності за керування останнім автомобілем без наявності права керування транспортним засобом.

У підпункті а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (друга частина);

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (третя частина);

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (четверта частина).

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №258686, складеного заступником начальника СРПП ВП №2 Тульчинського РВП капітаном поліції Олійником І.М., 27 серпня 2024 року о 05 год. 30 хв. в с. Комаргород по вул. Курортній ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку експерта №2853 від 30 серпня 2024 року вміст етилового спирту в крові 1,24 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновком експерта №2853, наданого судово-медичним експертом Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_2 (експертиза почата 29 серпня 2024 року, закінчена 30 серпня 2024 року) в межах кримінального провадження встановлено, що при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_1 , 2007 року народження, методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий сприт у концентрації 1,4 проміле.

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУПАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; керування особою транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно; керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що усі три протоколи про адміністративні правопорушення були складені у відсутність ОСОБА_1 і підписані його вітчимом, а відтак він вважає, що вони є недопустимими та неналежними доказами у справі. Вказане призвело до того, що йому не було роз`яснено його права, передбачені законом, та не було вручено копії вказаних документів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів.

У статті 254 КУпАП зазначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

За змістом статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні положення зазначенні і в розділі ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

З матеріалів справи слідує, що у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД №258698, ААД №248685 та ААД №258686 від 04 жовтня 2024 року в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», над текстом «зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні», проставлено підпис.

Будь-які відмітки щодо того, що протоколи підписані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою, та у його відсутність у протоколах відсутні і ОСОБА_1 не доведені, тобто є голослівними.

Необхідності залучати при складенні протоколу законного представника чи представника ОСОБА_1 , зважаючи на його вік, не було, оскільки скаржником не наведено норму закону, якою це передбачено.

Статтею 270 КУпАП лише визначено, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

У даному випадку не можна говорити про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з нероз`ясненим йому прав, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена права користуватися правами, які передбачені законом під час розгляду справи в суді та доводити свою невинуватість.

Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а зробив висновок, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , зазначаючи про вказані вище обставини, не заперечує факту вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, а також факту керування транспортним засобом за обставин відсутності у нього права керування транспортним засобом, яке вчинено повторно протягом року, а відтак і не заперечує наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то ОСОБА_1 зазначає про те, що з наявної в матеріалах справи постанови про закриття кримінального провадження не можливо встановити обставини, які б свідчили про його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. У цій постанові є посилання на висновок СМЕ, яким встановлено наявність у його крові спирту етилового в кількості 1,24 проміле на час освідування, однак, у ній не зазначається, коли таке освідування було проведено.

У даній справі встановлено, що 27 серпня 2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, за фактом якої цього ж дня до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000163 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У пункті 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 зазначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Оскільки унаслідок дорожньо-транспортної пригоди були травмовані особи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в обов`язковому порядку в закладі охорони здоров`я

Відповідно до висновку експерта №2853, наданого Державною спеціалізованою установою «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (експертиза почата 29 серпня 2024 року, закінчена 30 серпня 2024 року), при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_1 , 2007 року народження, методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий сприт у концентрації 1,4 проміле.

Тобто, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на час керування транспортним засобом доводиться матеріалами справи та ним не спростований.

Час проведення такого освідування зазначений у самому висновку.

У судовому засіданні при апеляційному перегляді справи захисник Опаренюка Г.А. наголошував на тому, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Вказана позиція не заслуговує на увагу, оскільки у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (ч. 8 ст. 38 КУпАП).

Оскільки кримінальне провадження закрито 21 вересня 2024 року, суд наклав адміністративне стягнення в межах визначеного законом строку 20 грудня 2024 року.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало