ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , інваліда 3-ї групи, учасника бойових дій, і. к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 08.10.2024 близько 13 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчиняв умисні дії психологічного характеру, тобто домашнє насильство стосовно дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в образливій брутальній формі, чим міг завдати або завдав шкоди психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з 2020 перебуває в офіційному шлюбі зі ОСОБА_2 , має доньку, віком два роки, а також дружина, від першого шлюбу, має доньку, віком семи років. 07.10.2024 у нього мав бути день народження, у зв`язку з чим приїхав його дядько. В цей же день прийшов додому і дядько сказав, що вдома не потрібно святкувати, бо буде бійня, про це дядькові говорила дружина, а тому поїхали святкувати в кафе, дружини на святкуванні не було. Наступного дня зранку відвіз дядька на вокзал. Близько 13 год. повернувся додому, в своїй кімнаті побачив брудний посуд, який його дружина перенесла з кухні. Забрав посуд і пішов на кухню його мити. Дружина з дітьми перебувала на 2-м поверсі, до нього не виходила, в цей день вони взагалі не спілкувалися. Йому стало зле, від чого впав і розбив посуд. Піднявся і пішов до кімнати, а коли вийшов вже була поліція. Пояснив, що дружина постйно його провокує на скандали, лізе в обличчя, а він у свою чергу намагається їх уникати. Зазначив, що в такий спосіб дружина намагється його позбутися, щоб заволодіти його будинком. У зв`язку з чим в будинку поставив камери відеоспостереження, щоб себе захистити. Ствердив, що 08.10. дружину не ображав, взагалі її не бачив. Пояснив, що лише в смс-листуванні її ображав, оскільки вона постійно на це провокує.

Опитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що зранку 08.10.2024 чоловік разом із дядьком випивали. Вона із дітьми зранку поїхала з дому. Коли повернулася зустріла чоловіка з його дядьком, які виходили з двору. Чоловік зачинив хвіртку та на її прохання відкрити, почав нецензурно ображати, це робив у присутності свого дядька, який у свою чергу намагався його стримати. Вона зайшла у будинок, побачила на кухні грязний посуд, який занесла до кімнати чоловіка. Піднялася на другий поверх, а коли чоловік повернувся спустилася до кухні. Чоловік кинув в неї тарілку, яка розбилася об стіну та поцарапала їй руку, у зв`язку з чим викликала поліцію. Працівникам поліції показувала поцарапану руку, розбитий посуд, але чому вони не зафіксуваали ці відомості, їй невідомо. Зазначила, що протягом тривалого часу чоловік вчиняє відносно неї домашнє насильство, як писхологічне, так і фізичне, бив її коли була вагітна. Однак, нікуди не зверталася, навіть рідним про це не розповідала, оскільки було соромно. Через таку поведінку чоловіка, менша дитина постійно плаче, порушено її сон. Такий же вплив спричинив психологну травму і в старшої доньки, з якою працюють психологи, оскільки дитина відмовлялася від їжі, стала замкнута. Сподівалася, що чоловік змінить свою поведінку, однак цього не сталося, тому виїхала з будинку, вийшла на службу. Також чоловік не давав користуватися побутовою технікою, закривав кладову, де знаходиться холодильник з продуктами, тобто вчиняв домашнє насильство економічного характеру.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_4 його небож. 06.10.2024 приїхав на ювілей до ОСОБА_5 . Зранку 07.10. ОСОБА_6 почала йому скаржитися на чоловіка, говорила про погане спільне життя, його погане ставлення до неї, що одружився з нею не по коханню. Після чого ОСОБА_6 сказала, що якщо ввечері в будинку будуть гості, вона влаштує скандал та викличе поліцію. Після таких слів він вийшов на вулицю, де чекав повернення ОСОБА_4 щоб попередити про погрози його дружини. ОСОБА_4 погодився з ним і на святкування вони пішли в кафе. 08.10. зранку поснідали з ОСОБА_4 , останній повіз його на вокзал, по дорозі вів з небожем розмову, щоб порозумівся із дружиною. Зазначив, що 06.10. ОСОБА_6 у його присутності кричала на ОСОБА_4 , проявляла агресію, щось хотіла довести, лізла в обличчя, а останній навпаки був спокійним, а він свою чергу намагався заспокоїти ОСОБА_6 , щоб припинити конфлікт. Також зазначив, що ОСОБА_4 до дітей ніколи не проявляв агресії, однаково ставився до обох дітей. Ввечері 08.10. ОСОБА_4 йому зателефонував і повідомив, що ОСОБА_6 викликала поліцію. Ствердно зазначив, що ОСОБА_4 у його присутності дружину не ображав, а навпаки остання провокувала на сварку, кричала, пригала в обличчя.

Опитана в судовому засіданні ОСОБА_7 показала, що очевидцем події не була, про подію дізналася від свого чоловіка та ОСОБА_6 . Знає ОСОБА_4 більше 20 років. 07.10.2024 ОСОБА_4 святкував свій день народження, запрошеним був і її чоловік. Зі слів чоловіка ОСОБА_5 сильно напився. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що ОСОБА_4 кидався посудом, у зв`язку з чим порізав їй руку, однак поліція це не зафіксувала. Зазначила, що зі слів ОСОБА_6 відомо, що ОСОБА_4 спав на сходах, розбив голову, викликали тривожну групу щоб його заспокоїти, одягали кайданки, оскільки останній застосовував фізичне та психологічне насильство відносно дружини, але коли ці події відбувалися вона повідомити не може. 08.10 в обідню пору ОСОБА_6 разом із дітьми приїхала до неї, речі залишила в її доньки. До цього ОСОБА_6 неодноразово розповідала, що діти страждають коли ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, особливо старша донька. Її донька часто забирала старшу доньку ОСОБА_6 до себе. Їй відомо, що ОСОБА_4 в квітні 2022 застосував насильство до ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_6 перестала їй будь-що повідомляти, через загибель сина. Вона була свідком, коли ОСОБА_4 , перебуваючи в стані сп`яніння ображав свою дружину нецензурними словами, це було в інший день, не 07.10.2024. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що чоловік не дає користуватися побутовими речами, закриває доступ до холодильника.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, думки захисників, дослідивши матеріали справи та додатково надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15 листопада 2001 року насильство в сім`ї будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, в тому числі щодо третіх осіб приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати школи психологічному здоров`ю особи.

Тобто, психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психологічному здоров`ю.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваності в часі інцидентів множинних видів насильства, система основа, повна влада та контроль над постраждалою особою, насильницькі дії у відносинах між близькими людьми, якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність його, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факту вчинення домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття "сварка", "конфлікт", "насильство".

Сварка - гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами.

Насильство - умисне застосування фізичної сили або влади, виконане реально або здійснене у вигляді погрози, спрямоване проти себе, проти іншої особи, групи осіб або громади, результатом є (або з високою ймовірністю може настати) отримання тілесних ушкоджень, смерті, психологічної травми, відхилення в розвитку або різного роду шкода.

Психологічне насильство це будь-яке зловживання, яке є емоційним, а не фізичним. Він може включати в себе будь-яке слово від словесного зловживання та постійну критику до більш витончених тактик, таких як залякування, маніпуляції та відмову будь-коли бути задоволеними від дій інших.

Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів та поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копія термінового заборонного припису, рапорт інспектора СПДН Житомирського РУП.

Досліджений судом зміст протоколу про адміністративне правопорушення не має відомостей про те, в чому саме виразилося психологічне насильство, які наслідки воно спричинило потерпілій, а лише констатація факту вчинення психологчного насильства: «вчиняв умисні дії психологічного характеру, тобто домашнє насильство стосовно дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в образливій брутальній формі, чим міг завдати або завдав шкоди психологічному здоров`ю». Отже органом який склав адміністративний протокол порушено вимоги ч.1 ст. 256 КУпАП, оскільки норма ст. 173-2 КУпАп має описово-бланкетний характер. В протоколі не відображено, які наслідки настали для ОСОБА_2 в результаті дій ОСОБА_1 , їх зміст не розкрито, а лише зазначено «чим міг завдати або завдав шкоди». В даному випадку висунуте ОСОБА_1 обвинувачення є неконкретним, що у свою чергу позбавляє останнього знати в чому він обвинувачується.

Судом встановлено факт наявності сварок в сім`ї, написання ОСОБА_1 . СМС-повідомлень, на дописи ОСОБА_2 , зі словами нецензурного характеру, які були надіслані ще у вересні 2024, тобто до інкримінованих дій, однак вказане не підтверджує факт вчинення домашнього насильства саме 08.10.2024.

Під час судового розгляду не доведено факт спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, про які вона повідомляла суду, що також спростовано її письмовими поясненнями, які надавала безпосередньо поліцейським.

Посилання сторони захисту ОСОБА_2 про те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 спричинено шкоду малолітнім дітям, суд не може покласти в основу судового рішення, оскільки вказані обставини не підтверджені ні протоколом про адміністративне правопорушення, ні письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданих безпосередньо працівникам поліції.

Як вбачається з висновку оцінки потреб сім`ї від 12.11.2024, наданого стороною захисту ОСОБА_2 , вся інформація отримана лише зі слів ОСОБА_2 , при цьому в графі «наявність у дитини ознак психологічної травми», фахівець, який оформлював зазначений висновок зробив висновок відсутній.

Доводи ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилсьтва у виді економічного характеру суд відкидає, оскільки вказане діяння не інкримінується останньому органом, який склав протокол, суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення.

Під час судового розгляду не здобуто доказів про те, що ОСОБА_1 08.10.2024 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , протокол складено лише на підставі заяви останньої, без належної перевірки, без фіксування всіх обставин події.

Рапорт поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, у розумінні ст. 251 КУпАП, не є джерелом доказу.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко