Справа № 156/1150/24 Провадження №33/802/35/25 Головуючий у 1 інстанції:Малюшевська І. Є.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Тарновської О.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Колодійчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 вересня 2024 року о 20 год 37 хв, на вул. Центральній у с. Волиця, керував транспортним засобом марки «PEUGEOT EXPERT» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (даліПДР).

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність та необґрунтованість через невідповідність висновків суду фактичним обставин вчиненого, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що покладені суддею в основу доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП докази, не є достатніми та допустимими. Заперечує факт керування ним транспортним засобом, стверджуючи, що у статусі водія не перебував. Попри наведене, поліцейський почав вимагати у нього посвідчення водія, військовий квиток та реєстраційні документи на автомобіль, а у подальшому, ще і озвучив вимогу про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка, як і складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, були безпідставними та незаконними. Окрім того, відомості, зазначені у рапорті поліцейського, не відповідають фактичним обставинам вчиненого, постанова за ст. 126 КУпАП стосовно нього винесена незаконно, а дії працівників поліції вважає неправомірними. У зв`язку із цим, просить постанову судді першої інстанції від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі стосовно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Водночас просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції та визнати причини його пропуску поважними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині поважності підстав поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, вважаю наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку поважними, а його клопотання підставним.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката Колодійчук Н.В., доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129426 від 14 вересня 2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому продубльовано ознаки такого стану - запах алкоголю з порожнини рота, а також відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 вересня 2024 року до КНП «Іваничівська БПЛ», письмовим зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129426, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, будучи відстороненим від керуванням транспортними засобами, не керувати ними протягом 24 годин або до повного витверезення від 14 вересня 2024 року.

Довідкою Володимирського РВП ВПД № 1 (сел. Іваничі) стверджується факт видачі ОСОБА_1 27 жовтня 2017 року посвідчення водія категорії «А,В,С» серії НОМЕР_2 , що підставно враховано суддею при призначенні йому адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Основним мотивом незгоди ОСОБА_1 із постановою судді першої інстанції є заперечення ним факту керування транспортним засобом, за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього, тобто його перебування у статусі водія.

При перевірці таких доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про їх безпідставність.

Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського та реєстратора службового автомобіля, якийзначаться як додаток до протоколу та з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП є належними та незалежними від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказами вини ОСОБА_1 , із достатньою повнотою стверджується факт вчинення ним даного адміністративного правопорушення, за ознакою порушення ним вимог п. 2.5 ПДР. Із цього відео видно, що працівник поліції на службовому автомобілі під`їхав та зупинився на узбіччі дороги, вийшовши із автомобіля, почав із ним розмову фактично тоді, коли він вже заходив на подвір`я житлового будинку. В ході їх спілкування, перший озвучував такі вислови «…припаркувався і хотів іти до хати…», «Не зупинився на ввімкнені на службовому автомобілі проблискові маячки, оскільки вважав, що такі були ввімкнені не для мене», «Не доїхав до поліцейського автомобіля, оскільки зупинився раніше (біля будинку тітки)». Із цього відео також видно, що ОСОБА_1 не заперечує факт вживання ним алкоголю та зафіксовано чітку його неоднократну відмову, яка не викликає неоднозначного її сприйняття, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, а також зафіксовано, в усному порядку, роз`яснення поліцейським йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Оцінюючи такий перебіг події, що мала місце 14 вересня 2024 року, відсутні обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_1 не перебував у статусі водія транспортного засобу, а відтак, не є суб`єктом відповідальності за вчинене. І саме цей факт спростовує його ж твердження стосовно незаконності дій поліцейських, які озвучили йому вимогу у пред`явленні посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб а, у подальшому, і у проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку.

Не заслуговують на увагу і його твердження про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням, як такі, що суперечать його позиції з приводу заперечення ним факту керування автомобілем загалом та права органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому законом порядку медичний огляд, у відповідності до п. 2.5 ПДР, який кореспондується із обов`язком водія не керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Рапорт працівника поліції не є єдиним визначальним доказом доведеності вини ОСОБА_1 у даній справі та не може таким слугувати, оскільки свідчення зазначеної особи не є об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Що стосується доводів про незаконність постанови стосовно нього за ст. 126 КУпАП, а також неправомірності дій працівників поліції, у виниклій обстановці, то їм не надається оцінка через те, що такі не є предметом оскарження саме цієї апеляційної скарги, передбачають інший порядок оскарження та впливу на законність постанови судді першої інстанції не мають.

Отже, так як ОСОБА_1 одночасно від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, так і у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, такі його дії цілком підставно кваліфіковані поліцейськими, як відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, вважаю, факт порушення водієм в особі ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильно установленим судом.

Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року.

Подану ним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року стосовно нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: