Справа № 346/90/25
Провадження № 3/346/267/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Івано-Франківській області (Івано-Франківський рибоохоронний патруль) Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, підприємця, за ч.1 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 року о 13:10 год. на ринку, що в м. Коломия Івано-Франківської області, на центральному ринку, ОСОБА_2 здійснював торгівлю водними біоресурсами, а саме рибою Бестер (осетровий ), в кількості 6 штук, в живому стані без належних на це документів, чим порушив вимоги ст. 63 Закону України Про тваринний світ .

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою, вказаною ним в протоколі про адміністративне правопорушення, яка також є зареєстрованим місцем його проживання, шляхом смс-повідомлень у додаток «Viber» та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин своїх неявок суду не повідомив.

Зважаючи на те, що із часу складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ІФ №000238 від 23.12.2024 року ОСОБА_1 було відомо, що розгляд справи відбудеться в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був обізнаний з фактом складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 88-1 КУпАП, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними матеріалами справи:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ІФ №000238 від 23.12.2024 року;

- опис-оцінкою водних живих ресурсів, вилучених у ОСОБА_1 та розпискою про прийняття на зберігання вилучених живих ресурсів;

- даними фототаблиці, на якій зображено водні біоресурси.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол ІФ №000238 від 23.12.2024 про адміністративне правопорушення від 23.12.2024 року, складений уповноваженою на те особою - головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів рибоохоронного патруля із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівника Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Івано-Франківській області (Івано-Франківський рибоохоронний патруль) під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив порядок придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.

Згідно з п. 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.99 N 19, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 р. за N 269/3562, забороняється продаж або скуповування риби, ікри і водних безхребетних та продуктів їх переробки без наявності документа, який підтверджує законність їх придбання, та сертифіката якості.

Статтею 7 Закону України "Про тваринний світ" визначено, що об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб. Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку. У передбаченому законом порядку права власників об`єктів тваринного світу можуть бути обмежені в інтересах охорони цих об`єктів, навколишнього природного середовища та захисту прав громадян.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про тваринний світ" тварини, вилучені з природного середовища за відповідним дозволом чи іншим документом та за визначену у встановленому законодавством порядку плату, є власністю підприємств, установ, організацій та громадян, яким цей дозвіл чи інший документ було видано.

Дикі тварини, що утримуються підприємствами, установами, організаціями та громадянами у напіввільних умовах чи в неволі без відповідного дозволу чи інших документів на право вилучення їх з природного середовища, що засвідчують законність їх набуття, вважаються незаконно набутими.

Згідно зі ст. 63 Закону України "Про тваринний світ" порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в порушенні встановленого законодавством порядку надання об`єктів тваринного світу в користування; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.88-1 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, особу ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі без конфіскації об`єктів тваринного світу. Такий вид адміністративного стягнення, у відповідності до ст.23 КУпАП, буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, 284, 288-290, 294, 308 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, без конфіскації об`єктів тваринного світу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: Яремин М. П.