Справа № 156/108/25
Провадження № 3/156/181/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Головно, Любомльського району Волинської області, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , спеціаліста Лагом Девелопмент, особи з інвалідністю 3-ї групи,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст.10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

відводів не заявлено, будь-яких клопотань не надходило

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 162099 від 30.10.2024 року, 30.10.2024 року о 08:00 год по вул. Б. Хмельницького, 289 в м. Львів водій ОСОБА_1 , керуючи т/з MERCEDES-BENZ 200D д.н.з. НОМЕР_2 та під час перестроювання не надав т/з DAF XF 105.410 д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по тій смузі на яку мав намір перелаштуватися, в результаті чого відбулось зіткнення із завданням матеріальної шкоди.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, свою вину не визнав повністю, та стверджував, що саме через те, що водій т/з DAF XF 105.410 д.н.з. НОМЕР_3 його не побачив, відбулася ДТП. Хоч, на думку ОСОБА_3 , інший водій повинен був його бачити та запобігти вчиненню зіткнення. Вважає, що саме водій т/з DAF повинен був вжити заходів для уникнення ДТП.

ІІІ. Джерела права та застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає, що за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Частина 8 ст. 38 КУпАП передбачає, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи та його висновок

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 162099 від 30.10.2024 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи, та зібрані по справі докази.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 162099 від 30.10.2024, у якому викладі зміст і обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- схемою ДТП, яка сталася 30.10.2024 року о 08:00 год по вул. Б. Хмельницького, 289 в м. Львів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.10.2024;

- копією постанови серії ЕНА № 3371644 від 30.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1.ґ ПДР.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Як письмові пояснення ОСОБА_1 , так і його усні пояснення суд оцінює критично, оскільки такі надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вбачає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як суддею беззаперечно встановлено, що дії ОСОБА_1 , як учасника дорожнього руху, не відповідали вимогам п.10.3 ПДР України і перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Докази вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

Заразом слід вказати, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення та щодо особи, відносно якої такий складено, і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

Протокол про адміністративне правопорушення складено 30.10.2024 року, за правопорушення, вчинене того ж дня.

07.11.2024 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до Шевченківського районного суду м. Львова та того ж дня розподілені судді Ковальчуку О.І. Судове засідання призначено на 29.11.2024 року.

26.11.2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про направлення справи за місцем його проживання до Іваничівського районного суду Волинської області.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчука О.І. від 29.11.2024 року адміністративну справу № 466/11192/24 направлено до Іваничівського районного суду Волинської області за підсудністю. Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Супровідним листом від 19.12.2024 року адміністративну справу № 466/11192/24 надіслано до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.18). Разом з тим, лише 01.01.2025 року адміністративну справу № 466/11192/24 фактично передано Шевченківським районним судом м. Львова у відділення поштового зв`язку (а.с.19).

27.01.2025 року матеріали адміністративної справи № 466/11192/24 надійшли до Іваничівського районного суду Волинської області та того ж дня були розподілені судді Малюшевській І.Є.

Судове засідання призначене 30.01.2025 року з урахуванням вимог ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 у призначене на 30.01.2025 року судове засідання з`явився, однак клопотав про відкладення розгляду справи та надання йому можливості скористатися правничою допомогою.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист, судове засідання відкладено на 04.02.2025 року.

Відтак, суд позбавлений можливості розглянути дану справу в межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Суддя дійшов висновку, що на теперішній час строк накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закінчився.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення) або сплив тримісячного строку з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд обов`язку з`ясувати, передбачені ст. 280 КУпАП обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад установлених під час розгляду справи обставин у постанові.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведено під час розгляду справи, однак на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП сплинули, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11 статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

V. Судові витрати

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ст.ст. 247, 284 КУпАП суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 38, 247, 245, 251, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Малюшевська