Справа № 930/2679/24
Провадження № 33/801/142/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПРІ №150793, 14.10.2024 року о 22 годині 15 хвилин по вул Польовій ,4 в м. Немирів, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2107», днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою сертифікованого приладу ДРАГЕР 6810,з результатом вмісту алкоголю - 0.21 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,6 грн.

При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд виходив із доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявними у справі доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що судом не досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення; у протоколі не зафіксовано відомостей про те, що водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі, будучи не згодним з результатами тесту на місці події, що прямо вимагає Порядок освідування водіїв транспортних засобів. Відеофайли із відеозаписами , які являються додатками до протоколу, підтверджують його категоричну незгоду з результатами тесту на місці події і те ,що він не відмовлявся від повторного проходження огляду в медичному закладі. Крім того він чітко пояснював, що не вживав алкоголь і не має ознак сп`яніння, запропонував запросити сторонніх свідків чи скласти акт огляду, де зазначити чіткі ознаки сп`яніння, яких, фактично, не було. Результат продування газоаналізатора - 0,21 проміле алкоголю не може свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат перебуває в межах похибки та не свідчить про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що суддею суду першої інстанції враховано не було.

Також адвокат ОСОБА_1 Чередниченко Ю. В. заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Перевіривши матеріали справи, постанову суду та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Адвокат ОСОБА_1 Чередниченко Ю. В. зазначає, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не брав, є військовослужбовцем та бере безпосередню участь у бойових діях, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 10 січня 2025 року, а апеляційну скаргу подано в десятиденний термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведений в апеляційних скаргах доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього ружу України, водій, з метою встановлення стану сп`яніння, повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року.

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Положеннями п. 5 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» передбачено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення, згідно із законом, до відповідальності.

При цьому, п. 6 зазначеного Порядку встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З метою перевірки обґрунтованості доводів апеляційної скарги про категоричну незгоду ОСОБА_1 з результатом проведеного поліцейськими огляду за допомогою приладу Драгер - 0,21 ‰, і бажання пройти повторний огляд огляду в медичному закладі, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, апеляційним судом було оглянуто відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що дійсно, працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , при спілкування з яким у поліцейських виникла підозра, що він перебуває у стані сп`яніння, що і стало підставою для пропозиції пройти огляд за місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд за допомогою приладу газоаналізатора алкотест «Drager» ,працівниками поліції було здійснено його огляд, результат якого був позитивний 0,21 проміле.

На вимогу ОСОБА_1 надати йому направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський відповів, що направлення виписувати не буде, оскільки уже склав протокол і ОСОБА_1 має право самостійно прости огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 не був згоден з результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння та виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі, куди направлений працівниками поліції не був, наявні підстави для висновку про те, що такий огляд останнього був проведений з порушенням вищезазначеного Порядку, і відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, є недійсним.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння з застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», за результатом якого у останнього виявлено 0,21% алкоголю.

Відповідно до Інструкції до приладу «Drager Alkotest 6810», технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку та границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, а саме: абсолютна похибка ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка ± 10 % у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка ± 0,04 ‰ у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка ± 10 % у діапазоні понад 0,4 ‰.

З врахуванням технічних параметрів приладу «Drager Alkotest 6810», апеляційний суд вважає, що результат проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 огляду у 0,21 ‰ може викликати сумніви і не може однозначно свідчити про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказаний результат перебуває в межах похибки.

Таким чином, доводи апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому, встановивши їх, апеляційний суд зазначає наступне.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував на те, суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з врахуванням практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що «поза розумним сумнівом» не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки на підтвердження зазначеного однозначних, достовірних і достатніх доказів матеріали даної справи не містять.

З огляду на викладене ,вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні, а тому вказане судове рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 266, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук