справа № 492/32/25
провадження № 3/492/38/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Гусєвої Н.Д., за участю секретаря судового засідання Рябчук О.А., прокурора Брагара Д.В. (дистанційно), особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арциз Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого одну неповнолітню дитину, офіцера управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, призначеним 25 лютого 2022 року на посаду офіцера управління ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи військове звання лейтенант, перебуваючи на вказаній посаді, яка відноситься до суб`єктів декларування відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та Примітки до статті 172-6 КУпАП, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік тільки 22 квітня 2024 року, чим порушив строки подання вказаної декларації, передбачені частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

До суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, посилаючись на те, що факт виявлення несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік було виявлено 02 травня 2024 року під час проведення планової перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства України, про що було складено відповідний акт, а протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане корупцією складений 03 січня 2025 року, у якому зазначено факт виявлення правопорушення є датою складення вказаного протоколу. Крім того, у 2021 році він не був суб`єктом декларування, оскільки не займав посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, а призваний на військову службу лише 25 лютого 2022 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією не визнав, підтримав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, пояснивши, що у 2021 році не був суб`єктом декларування, оскільки був призваний лише 25 лютого 2022 року, про необхідність подання декларації за 2021 рік був повідомлений керівником, із Законом України «Про запобігання корупції» ознайомлений.

Прокурор, який брав участь у судовому засіданні дистанційно, вважав, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складений правомірно. ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинене ним вказане правопорушення, оскільки його провина у судовому засіданні повністю доведена та підтверджується наявними у справі письмовими доказами. ОСОБА_1 мав подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік до 31 січня 2024 року, однак її подав лише 22 квітня 2024 року, тому просив суд визнати ОСОБА_1 винним та накласти стягнення.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне, без поважної причини, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень за цією статтею є особи, які відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством у строки, визначеніЗаконом України «Про запобігання корупції».

Згідно із частиною 1 статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені вказаним Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із підпунктом «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є зокрема військові посадові особи інших утворених відповідно до законів військових формувань.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 2-7 пункту 2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11 жовтня 2023 року та набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік в термін не пізніше 31 січня 2024 року, тому він був зобов`язаний подати декларацію за 2021 рік, у вказаний термін.

Згідно з відомостями Реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua», ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік о 13 год. 58 хв. 22 квітня 2024 року.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік несвоєчасно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, призначеним 25 лютого 2022 року на посаду офіцера управління ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи військове звання лейтенант, перебуваючи на вказаній посаді, яка відноситься до суб`єктів декларування відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», тобто суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог, передбачених частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав 22 квітня 2024 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік.

ОСОБА_1 не надано суду жодного переконливого доказу наявності поважних причин не подання декларації у період з 12 жовтня 2023 року до 31 січня 2024 року, тобто у встановлений законом строк, а також не надано суду доказів, які б свідчили про об`єктивні обставини, що унеможливлювали подання ОСОБА_1 вказаної декларації у передбачений законом строк.

Посилання ОСОБА_1 про те, що він у 2021 році не був суб`єктом декларування та не був зобов`язаний подавати щорічну декларацію за 2021 рік, оскільки був призваний на військову службу тільки 25 лютого 2022 року є необґрунтованими, оскільки відповідно до роз`яснень НАЗК від 03 лютого 2021 року № 1 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані)» (чинних на час спірних правовідносин), якщо подана декларація «кандидата на посаду» охоплювала попередній звітний рік, а в особи виник обов`язок подати декларацію «щорічна» за той самий звітний період, то особа зобов`язана подати декларацію «щорічна». Наприклад, декларація «кандидата на посаду» була подана у січні 2020 року й охоплювала попередній звітний рік (2019 рік), а особу було призначено на посаду до 01 квітня 2020 року, то така особа має обов`язок подати декларацію «щорічна» за 2019 рік.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як офіцер управління ІНФОРМАЦІЯ_3 , старший лейтенант, будучи суб`єктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», був зобов`язаний подати щорічну декларацію за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в строк до 24:00 год. 31 січня 2024 року, оскільки він був призначений на вказану посаду до 01 квітня 2022 року.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2021 рік та його провина повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджена доказами, дослідженими судом.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 4 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади) на складення протоколу. При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Відповідно до змісту диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП вбачається, що з об`єктивної сторони протиправний намір цього адміністративного правопорушення реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації) та бездіяльності (неподання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Із системного аналізу законодавства у сфері запобігання та протидії корупції, вбачається, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання суб`єктами, уповноваженими на складення протоколів про адміністративні корупційні правопорушення, інформації про наявність складу такого порушення.

З матеріалів справи вбачається, що Південним відділом з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України 02 травня 2024 року було складено акт щодо планової перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства України, організації роботи щодо запобігання та виявлення корупції в ІНФОРМАЦІЯ_4 та підпорядкованих підрозділах (термін проведення перевірки 04 березня 18 квітня 2024 року) № 781/109, у якому зафіксовано факт виявлення несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2021 рік.

18 жовтня 2024 року до УСР в Одеські області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від Південного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України надійшло повідомлення від 15 жовтня 2024 року № 781/446 про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, офіцером управління ІНФОРМАЦІЯ_3 , старшим лейтенантом, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції несвоєчасно подано щорічну декларацію за 2021 рік, подання якої передбачено частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Старшим оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Одеські області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Яковлєвим І.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 19/2025 від 03 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є 22 квітня 2024 року, оскільки саме в зазначену дату він подав відповідну декларацію до державного реєстру декларацій.

Датою виявлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 вказаної декларації за 2021 рік є 18 жовтня 2024 року, оскільки саме в зазначену дату УСР в Одеські області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, уповноважене на складення протоколу про адміністративні корупційні правопорушення, отримало інформацію про наявність удіях ОСОБА_1 складу такого порушення.

Враховуючи, що датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є 22 квітня 2024 року, та датою виявлення вказаного правопорушення, є 18 жовтня 2024 року, відповідно до вимог частини 4 статті 38 КУпАП суд дійшов висновку, що строки накладення адміністративного стягнення за вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 не пройшли, оскільки не пройшло шість місяців з дня виявлення вказаного правопорушення та двох років з дня його вчинення.

Таким чином, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тому у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.

Згідно з вимогами статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд, відповідно до статті 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його провини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, судом встановлено не було.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією; особу правопорушника ОСОБА_1 : вік, соціальне положення; ступінь його провини та ставлення до вчиненого; відсутність обставин, які пом`якшують, обтяжують відповідальність за вчинене вказане правопорушення, суд дійшов висновку, що цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією частини 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім і таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно з статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з винесенням постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 1, 2, 7, 9, 34, 35, 38, 172-6, 221, 277, 283-285, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії наявної постанови, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна, де у порядку примусового виконання наявної постанови в частині накладення штрафу з ОСОБА_1 буде стягнуто подвійний розмір штрафу, зазначений у даній постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. У разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови оголошено о 15 год. 30 хв. 31 січня 2025 року у залі судових засідань № 1 Арцизького районного суду Одеської області.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.