ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

захисника (в режимі відеоконференції) Галенка О.Є.

апеляційну скаргу захисника Галенка О.Є. на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Згідно із постановою суду першої інстанції, 21.09.2024 року о 09:55 год. в м. Кам`янське, вул. М. Грушевського 173, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Mersedes-Benz", д.н.з. " НОМЕР_1 ", рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпеці свого маневру та скоїла зіткнення з транспортним засобом "Кобальт АС-3258/2", д.н.з. " НОМЕР_2 " під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 21.09.2024 року о 09:55 год. в м. Кам`янське, вул. М. Грушевського 173, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Mersedes-Benz", д.н.з. " НОМЕР_1 ", стала учасником дорожньо-транспортної пригоди та залишила місце пригоди, до поліції не звернулася, чим порушила п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Галенко О.Є. просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову, якою провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а тому вона підлягає скасуванню.

Вказує, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, оскільки не в повному обсязі були враховані пояснення ОСОБА_1 , яка вказувала на обставини вчинення ДТП відносно її транспортного засобу, а саме на те, що у момент зіткнення вона не рухалась заднім ходом, оскільки транспортний засіб під її керуванням заглох та вона увімкнула аварійну сигналізацію. За таких обставин постає питання про порушення водієм ОСОБА_2 п. 12.3 ПДР України, а саме про те, що останній не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до зупинки у той час, коли він побачив перед собою перешкоду у вигляді транспортного засобу ОСОБА_1 .

Зазначає, що судом не було взято до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , яка вказувала, що саме водій ОСОБА_2 першим залишив місце ДТП. Крім того, під час судового розгляду свідок ОСОБА_4 взагалі не розуміла, що саме їй потрібно розповідати в судовому засіданні, змінювала показання та зазначала, що водій ОСОБА_1 з «повного ходу вдарив вантажний автомобіль», хоча не зрозуміло з якого повного ходу, якщо автомобіль заглох та не рухався. Вважає, що показання цього свідка є неналежними та не відповідають обставинам події.

Акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції не врахував, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 ., отримав пошкодження задньої правої частини кузова, у зв`язку із чим у сторони захисту виникає питання щодо правильності встановлення механізму пригоди та траєкторій руху транспортних засобів в момент скоєння ДТП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Галенка О.Є., який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав і наполягав на її задоволенні; дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КупАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 10.9. ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до вимог п. 2.10. а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, повідомити про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Положеннями ст. 124 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Аналізуючиз урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця ДТП; відеозаписом з бодікамери поліцейських, з якого слідує, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повідомила, що вона 21.09.2024 року по вул. М. Грушевського, біля буд. 173 в м. Кам`янське, керувала автомобілем Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 проїхала свій поворот, і почала маневр розвороту виїхавши на зустрічну смугу, і в цей час в її автомобіль в`їхав Камаз; наданими у суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_4 , яка була очевидцем того, як автомобіль Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку під час руху заднім ходом та допустив зіткнення з вантажним автомобілем; показаннями у суді першої інстанції свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що він працює механіком, приїхав на місце ДТП одразу після дзвінка потерпілого. Коли приїхав, підійшов до автомобіля дівчини, яка йому повідомила механізм ДТП. В подальшому він сам сів за кермо та відвез її додому, оскільки вона була дуже схвильована. Просила не викликати поліцію; іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлено єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 , не залишала місце ДТП, не сідала за кермо свого транспортного засобу та не переставляла його, є необгрунтованими, оскільки вони спростовуються вищезазначеними матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 10.9, п. 2.10а ПДР, відповідно до яких, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Порушення саме цих пунктів ПДР водієм ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими матеріалами справи, в тому числі і поясненнями свідків, які безпосередньо перебували на місці ДТП, відповідно до яких, водій ОСОБА_1 , під час руху транспортного засобу заднім ходом, здійснила наїзд на транспортний засіб потерпілого, після чого залишила місце ДТП.

Щодо посилання адвоката на те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що саме свідок ОСОБА_4 була очевидцем ДТП, тобто бачила як вона скоїла наїзд на автомобіль, слід зазначити наступне.

Вищевказаний свідок була безпосередньо допитана в судовому засіданні суду першої інстанції, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. До подій, зазначених у протоколі, остання не була знайома а ні з правопорушницею, а ні з потерпілим, повно та послідовно виклала відомі їй обставини події і наслідків ДТП, які узгоджуються з іншими доказами у справі, у зв`язку із чим відсутні підстави ставити її показання під сумнів.

Таким чином, показання цього свідка є належними джерелами доказів, які поряд з іншим доказами у справі достатньо вказують на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.

На переконання суду, невизнання ОСОБА_1 вини, має на меті уникнення адміністративної відповідальності за скоєні правопорушення, оскільки вказані вище твердження спростовуються матеріалами справи дослідженими судом безпосередньо під час судового розгляду, та в апеляційному суді.

Факт самовільного залишення водієм ОСОБА_1 місця ДТП поза розумним сумнівом доводиться відсутністю автомобіля, який перебував під її керуванням, на місці пригоди на час її звернення до служби 102 та змістом її повідомлення до вказаної служби (а.с. 2). Посилання апелянта на показання свідка ОСОБА_3 не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки черговість залишення водіями місця ДТП не має значення для оцінки дій водія ОСОБА_7 у контексті положень ст. 122-4 КУпАП.

Інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять нових відомостей, а повторюють доводи захисту в суді першої інстанції, які були детально досліджені, проаналізовані в оскаржуваній постанові та дістали правильну оцінку, з якою апеляційний суд погоджується. Ці доводи цілому полягають у переоцінці доказів, із наданням їм упередженої оцінки на користь захисту, яка вочевидь не відповідає їх дійсному змісту, мають формальний характер, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення та у сукупності не спростовують правильності оскаржуваної постанови суду.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Галенка Олега Євгеновича залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду А.А. Мазниця