Справа №504/4657/24
Провадження №3/504/68/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2024р. поліцейським СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Лозовим О.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №147598, згідно якого 10.10.2024 року о 17 год. 58 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Фонтанка вул.Центральна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей не стійка хода, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер 0119, відмовився. Також водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі на що останній відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, однак його представник-адвокат Фомич О.М. надав заяву про розгляд справи без їх участі та клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Клопотання про закриття провадження у справі обґрунтоване тим, що обставини та суть правопорушення, викладені в протоколі, не відповідають дійсності. При складені протоколу поліцейський, який сам не був свідком події, керувався лише свідченнями водія марки «Audi Q8», д.н.з. НОМЕР_3 та своїми суб`єктивними міркуваннями щодо керування ОСОБА_1 , транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння. Так, ОСОБА_1 , 10 жовтня 2024 року, о котрій годині не пам`ятає, будучи без будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, так як не вживав алкоголь, перебував на стоянці біля магазину торгової мережі «Копійка» у власному транспортному засобі, марки «Mitsubishi Lancer», д/з НОМЕР_2 , за адресою: с. Фонтанка, Одеського району, Одеської область. Через деякий час, ОСОБА_1 , відчинив двері свого транспортного засобу, щоб вийти з нього та коли відчиняв двері прислонив їх до гумового відбійника передніх пасажирських дверей сусіднього транспортного засобу, так як він знаходився дуже близько до його транспортного засобу. Майже одразу з сусіднього транспортного засобу вийшла жінка та почала його звинувачувати у пошкодженні її транспортного засобу та, що він знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 , переконавшись в тому, що будь-які пошкодження, які він міг спричинити сусідньому транспортному засобу відсутні, пішов у своїх особистих справах. Через деякий час, як вбачається з відеозапису о 18:16 в місці загального користування до ОСОБА_1 , підійшов поліцейський та запросив його пройти разом з ним до місця знаходження транспортного засобу, марки Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку пошкодженням ОСОБА_1 , іншого транспортного засобу. В подальшому відносно ОСОБА_1 , було складено вказаний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Зі змісту пояснень свідка ОСОБА_2 , та протоколу про адміністративне правопорушення, серія ЕПР 1 № 147598 від 10.10.2024 року, вбачаються розбіжності, а саме часу керування свідком транспортного засобу та складанні даного проколу. В поясненнях свідка ОСОБА_2 , відсутні ствердження щодо керування ОСОБА_1 , даного транспортного засобу 10.10.2024 р. Інших пояснень свідків чи доказів які підтверджують керування ОСОБА_1 , транспортного засобу, марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками явного алкогольного сп`яніння в матеріалах адміністративної справи, відсутні.

Адвокат Фомич О.М. у своєму клопотанні звернув увагу на те, що щодо пошкодження транспортного засобу, марки «Audi Q8», д.н.з. НОМЕР_3 , адміністративні матеріали не складались та будь-які претензій зі сторони свідка, відсутні, а отже факт пошкодження ОСОБА_1 , автомобіля марки Audi Q8, д.н.з. НОМЕР_3 є надуманим та упередженими. Відсутність незаперечливих доказів (відеозапис з нагрудної камери поліцейського, реєстратора, що встановлений у патрульному автомобілі екіпаж патрульної поліції, свідки) щодо керування ОСОБА_1 , транспортним засобом з ознаками явного алкогольного сп`яніння в матеріалах адміністративної справи, відсутні. В матеріалах адміністративної справи наявні відеозаписи, які відображають окремі фрагменти процесуальної дії, а не повного фрагменту відеозапису події, а саме керування ОСОБА_1 , транспортним засобом та моменту його зупинки співробітниками поліції. З матеріалів справи видно, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечує факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак заперечує факт керування ним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Також до матеріалів справи в якості доказу долучено відеозапис, однак вказаний відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, а свідки, які давали пояснення стосовно вказаного факту не підтвердили факту керування ОСОБА_1 , транспортним засобом. Відтак, відсутній факт перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в стані сп`яніння у конкретний період часу, а саме, чи вживав ОСОБА_1 , алкогольні напої до можливого керування транспортним засобом чи після. Таким чином, долучений до матеріалів справи відеозапис не може слугувати беззаперечним доказом керування ОСОБА_1 , власним транспортним засобом у певний час та у певному місці. Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Допитаний в судовому засіданні 05.04.2025р. поліцейський СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 пояснив, що під час його перебування на добовому чергуванні на планшетний пристрій надійшов виклик стосовно ДТП в с.Фонтанка. Жінка повідомила, що коли вона припаркувалася, особа, що виходила з іншого автомобіля, припаркованого поруч, зачепила двері її автомобіля. Співробітники поліції за описанням жінки знайшли цього чоловіка, він перебував з ознаками сп`яніння. Жінка написала заяву про те, що не має претензій до нього, тому протокол за ст.124 КУпАП не складався. Він не був безпосереднім очевидцем того, як вказаний чоловік керував автомобілем, це його відомо зі слів жінки. Записи з камер відеоспостереження керівництво супермаркету «Копійка» не надало. Він запропонував чоловікові пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, тому він склав вказаний протокол. Він розуміє, що його дії по складанню матеріалів про адміністративне правопорушення суперечать Інструкції.

Судом неодноразово було здійснено усі можливі заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що в матеріалах наявні відповідні підтвердження, однак останні до суду не з`явилися, причину неявки не повідомили. Враховуючи дію воєнного стану, з метою розгляду справи в розумні строки, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу 2 Інструкції).

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року (із змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України).

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Зібраними співробітниками поліції доказами не був підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу, що вбачається з дослідженого відеозапису та показань допитаного співробітника поліції, який повідомив, що водія не зупиняв, за кермом транспортного засобу його не бачив.

Зокрема, на відеозаписі відображено, що співробітники поліції в місці загального користування підійшов до ОСОБА_1 та запросив його пройти разом з ним до місця знаходження транспортного засобу, марки Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку пошкодженням ОСОБА_1 , іншого транспортного засобу.

Під час спілкування зі співробітниками поліції ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним транспортного засобу. Доказів супротивного суду не надано.

Дійсно, переглядаючи відеозапис у стороннього спостерігача могли виникнути підозри щодо наявності у ОСОБА_5 ознак сп`яніння, однак враховуючи, що він був зупинений співробітниками поліції у місці загального користування, рухався пішки, в разі якщо припустити, що він керував транспортним засобом, є неможливим встановити чи були вжиті алкогольні напої до керування транспортним засобом, чи після.

В письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 відсутні ствердження щодо керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом, а згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_4 останнім був свідком лише відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Окрім цього, відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Ці вимоги Інструкції поліцейськими при проведенні відеозапису події дотримані не були.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає процес керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки, процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що цілком узгоджується з письмовими поясненнями адвоката Фомич О.М., які за наявності сумнівів у винуватості тлумачаться на його користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищевказаного, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом «правопорушником», то це само по собі унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан