ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/80/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.,

з участю:

- особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Шевчука В.О.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 14 вересня 2024 року о 01 год. 57 хв. в м. Тернопіль, по вул. Тернопільська, 8Б, керувала транспортним засобом марки HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820 (повірка дійсна до 02 листопада 2024 року), тест №1813 від 14 вересня 2024 року. Результат огляду 1.00 проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 згідна. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час в стані алкогольного сп`яніння не перебувала.

Вказує, що від моменту зупинки та до завершення процедури огляду на стан сп`яніння поліцейські не ознайомили ОСОБА_1 з її правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Також стверджує, що поліцейські порушили процедуру огляду на стан сп`яніння та їх дії не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 за №1452/735, а саме працівники поліції:

- не назвали ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а тому вважає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння недопустимим доказом у справі;

- не провели контрольний замір повітря перед початком огляду;

- не взяли до уваги той факт, що муштук був не герметичний та те, що ОСОБА_1 була готова продути газоаналізатор знову, в інший належно упакований муштук;

- ОСОБА_1 з результатом огляду не погодилась, однак поліцейські схилили її до відмови прослідувати в медичний заклад та не забезпечили її доставки в заклад охорони здоров`я для проходження огляду повторно;

- не склали направлення в медичний заклад та не надали його копію ОСОБА_1 , в матеріалах воно відсутнє;

- перед оглядом не ознайомили ОСОБА_1 з сертифікатом відповідності і свідоцтвом про повірку технічного засобу газоаналізатора на місці зупинки.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія від керування транспортним засобом.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2024 року і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як участі у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не приймала, з повним текстом постанови ознайомилась лише 10.01.2025, що підтверджується відміткою на заяві, яка міститься в матеріалах справи.

В доповненні до апеляційної скарги захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Шевчук В.О. ставить питання про порушення права на захист ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення і, відповідно, судом першої інстанції справу розглянуто за її відсутності, що позбавило її права надати пояснення, скористатися послугами адвоката чи здійснювати інші дії спрямовані на свій захист.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 а також її захисника Шевчука В.О., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2024 р. та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 27 вересня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймала; відомості про отримання нею копії судового рішення поштовим відправленням відсутні.

Із заяви про видачу копії постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_1 копію рішення отримала 10.01.2025.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 20.01.2025 р.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено з поважних причин і тому його слід поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №128921 від 14 вересня 2024 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 14 вересня 2024 року о 01 год. 57 хв. в м. Тернопіль, по вул. Тернопільська, 8Б, керувала транспортним засобом марки HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820 (повірка дійсна до 02 листопада 2024 року), тест №1813 від 14 вересня 2024 року. Результат огляду 1.00 проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 згідна.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що її не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП, як вона зазначає про це в апеляційній скарзі.

Крім цього, такі доводи спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого вбачається, що інспектор поліції ознайомлює ОСОБА_1 із правами передбаченими ст.268 КУпАП. (файл:export-yrd2a; час: 02:12:29).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 14 вересня 2024 року о 01 год. 57 хв. в м. Тернопіль, по вул. Тернопільська, 8Б, транспортним засобом марки HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками патрульної поліції під час дії комендантської години.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Наведе вище повністю узгоджується з приписами ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тому, за вказаних обставин, зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка її документів є законними.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про необхідність проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з наявністю у неї ознак алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6820 виявлено вміст алкоголю в організмі водія ОСОБА_1 1,00 проміле. При цьому, працівником поліції було детально роз`яснено апелянту порядок проходження огляду як безпосередньо на місці за допомогою приладу газоаналізатора Alcotest, так і в закладі охорони здоров`я та запропоновано їй пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу, що відразу ж після проведеного огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 виявила бажання пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, однак в подальшому відмовилась від цього і засвідчила свою згоду з результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, відмова ОСОБА_1 від огляду в закладі охорони здоров`я і її погодження з результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, жодним чином не пов`язано з будь-яким незаконним впливом на неї чи тиском зі сторони працівників поліції, що стверджується матеріалами відеофіксації правопорушення.

Тому, доводи апелянта про те, що із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння вона згідна не була і працівник поліції не пропонували їй пройти огляд в медичному закладі, є непереконливими, оскільки спростовуються дослідженими судом матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківки з приладу газоаналізатора з результатами огляду, рапорту працівника поліції та змісту відеозапису, яким зафіксовано процедуру проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та оформлення адмінматеріалів.

Тому, оцінюючи доводи апелянта, що із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння вона згідна не була, суд враховує, що водій, після проведення огляду на стан сп`яніння, з результатом огляду погодився і це давало підставу працівниками поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 а ПДР України.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, засвідчений відеозаписом характер поведінки ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу полійцейським, вочевидь надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів щодо керування водієм транспортним засобом у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння та зафіксований результат проведеного огляду (1.00 проміле) переконують апеляційний суд у доведеності провини апелянта у порушенні вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а саме - керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.9«а» Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є необґрунтовані, оскільки працівник поліції, повідомив водія про необхідність проведення огляду на стан сп`яніння у зв`язку з наявністю у неї ознак алкогольного сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (далі - Інструкція), що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами, а також письмовими доказами.

Те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, на що вона звертається увагу в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовує безпосередньо самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що доведено судом належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта, що працівниками поліції, перед проходження огляду на приладі «Драгер», не було здійснено контрольний забір повітря, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з відеозапису вбачається, що водієві було надано можливість вибрати герметично запакований муштук для проведення огляду за допомогою газоаналізатора і в подальшому жодних зауважень щодо проведеного огляду у ОСОБА_1 не було.

Твердження апелянта про ненадання працівниками поліції на вимогу водія для ознайомлення сертифікату відповідності і свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки є неспроможними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 вимагала такі документи, як це передбачено п.5 вказаної вище Інструкції. Окрім того, свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки міститься в матеріалах справи. (а.с. 5)

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів сторони захисту про порушення права на захист апелянта ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції за її відсутності, то апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 не є обов`язковою.

Окрім того, як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується її підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено вказані відомості, а також матеріалами відеофіксації.

Крім цього, звертаю увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції, а також поновлено їй строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому вона не позбавлена можливості реалізувати надані їй законом процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відсутність адвоката при складанні протоколу про адміністративний правопорушення також не свідчить про порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не вирішується питання про адміністративну відповідальність, а лише фіксується факт правопорушення, висновок щодо якого вправі зробити суд. Окрім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 при оформленні прислівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення не ставила питання про необхідність залучення адвоката для надання їй правової допомоги.

Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних мотивів.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2024 р щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя