Справа № 501/1365/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Овідіополь, Одеської області матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (протокол серії ААД №163778 від 30.03.2024 року) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29.03.2024 року о 23 год.05 хв. в Одеській області, Одеський район, с.Лиманка, проспект Магістральний, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 750Д номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

Згідно протоколу ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності (далі по тексту правопорушник) до суду з`явився вину не визнав та пояснив, що 29.03.2024 року о 23 годині 05 хвилин патрульна поліція його не зупиняла, не має на праві власності чи праві керування автомобіля BMW з номерним знаком НОМЕР_1 . В даний період, а саме: 29.03.2024 року, о 22 годині, йому зателефонував родич, який повідомив, що потрапив у ДТП. Надалі, ОСОБА_1 одразу виїхав на місце події разом з товаришем на автомобілі останнього. Приблизно о 22:30 прибув на місце ДТП, яке трапилось між автобілями БМВ НОМЕР_1 та Хюндай НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На час приїзду ОСОБА_1 , учасники даного ДТП дійшли згоди про добровільне відшкодування майнової шкоди, якої зазнав автомобіль Хюндай НОМЕР_2 , євро протокол ними не складався, а патрульна поліція не викликалась. В подальшому, учасники ДТП віддали ОСОБА_1 автомобільні ключи від обох транспортних засобів, технічні паспорти, а автомобілі залишили на узбіччі дороги, а самих водіїв - товариш ОСОБА_1 , розвіз по їх домівках. Сам ОСОБА_1 залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди для виклику автовозу та транспортування двох автобілей до сервісного центру ремонту транспортних засобів.

Після того, ОСОБА_1 залишився на одинці, приблизно о 23 годині, зупинився автомобіль свідка, який підійшов до нього та почав розпитувати, що сталося, задавати інші питання, на, що ОСОБА_1 зауважив, що це не його справа у результаті чого між ними виник словесний конфлікт. Після чого, ОСОБА_3 зателефонував до патрульної поліції. Патрульна поліція прибула на місце автомобільної пригоди біля 24 години, побачивши факт ДТП, спираючись виключно на покази заявника ОСОБА_3 , склали у відношенні ОСОБА_1 три протоколи за ст.ст. 124, 122-4 та ст.130 КУпАП. Приблизно 02:00 30.03.2024 р., патрульна поліція склала вказані протоколи, після чого допомогла ОСОБА_1 викликати евакуатор, на який було завантажено два автомобілі.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, заслухавши учасників провадження суд вважає, що справа підлягає закриттю з наступних підстав.

В ході судового розгляду з боку сторони захисту були направлені заперечення на протокол, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не був його власником або належним користувачем. Потерпілий, ОСОБА_2 не звертався до органів поліції та не має майнових претензій до власника БМВ НОМЕР_1 . Працівниками поліції транспортний засіб БМВ не зупинявся. Також, патрульна поліція не намагалася встановити дійсних власників транспортних засобів, зв`язатися з потерпілим, поклавшись виключно на звинувачення ОСОБА_3 , який виступив, у ролі заявника та свідка одночасно, не бувши при цьому учасником ДТП. Крім цього, було порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного/наркотичного чи іншого сп`яніння, порядок застосування органами поліції технічних приладів, що мають кінозйомки. Також зазначив, що долучений до протоколу відеозапис є неналежним та недопустимим доказом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст.241 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Доказами в справі про правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та іншими речами визначеними в даній статті КУпАП.

Відповідно до ч. 1ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Процедура проведення відеозапису співробітниками патрульної поліції, визначена Інструкцією «Із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (Затверджено Наказ МВС від 18.12.2018 року).

Згідно ч.3 Інструкції терміни вживаються у таких значеннях: відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації;карта пам`яті або флеш-карта - компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації;кінозйомка та відеозапис - процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери.

Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації;портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно ч.5 Розділу ІІ встановлено, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно ч.2 Розділу ХІІ Інструкції щодо порядку застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах встановлено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно ч.1 Розділу VІІ Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб;копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Частиною 2 даного Розділу Інструкції встановлено - поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

З наданого до справи СД-диску вбачається, що містить чотири відеозаписи.

Після вивчення, під час судового засідання, наданих відеофайлів, суд встановив наступне.

На першому та другому відео файлі, співробітник поліції перебуваючи в своєму службовому автомобілі заповнює протокол про адміністративне правопорушення, а також чутно постійну словесну перепалку між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .. На третьому відео, після складання протоколу, патрульний поліції пропонує ОСОБА_1 пройти в медичний заклад, на що ОСОБА_5 пояснює, що він не є водієм транспортного засобу. На останньому відео ОСОБА_1 , сидячи в патрульній поліції пише пояснення, що не керував БМВ НОМЕР_1 та не є його власником.

Також суд, звернув увагу, що час вказаний на відеозаписі збігається з поясненнями ОСОБА_1 .

З боку працівників поліції не було дій, які б забороняли вчиняти дії щодо фіксування правопорушення за допомогою відеозапису.

З урахуванням вищевказаного суд не може погодиться з запереченнями сторони захисту щодо порушень з боку працівників поліції порядку застосування органами поліції технічних приладів, що мають відеозапис, та вважає в цій частині заперечення як помилковими.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

З відеозапису фіксації події не вбачається факту запинки автомобіля, ОСОБА_1 , та не можливо встановити ознаки сп`яніння, які зазначено у протоколі, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не видно почервоніння очей та порушення координації руху. Саме спілкування з боку ОСОБА_1 зі службовими особами патрульної поліції спокійне, ввічливе, без явних ознак алкогольного сп`яніння.

На думку суду, належним та допустимим доказом у цій справі повинен був стати відеозапис виявлення та фіксації адміністративного правопорушення. Порядок та умови використання поліцейськими портативних пристроїввизначені Інструкцією «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026. Відповідно до п 2. розділу І цієї Інструкції застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що застосування зазначених вище приладів повинне забезпечити можливість зібрання належних та допустимих доказів у відповідній адміністративній справі, стверджувати про законність, об`єктивність та неупередженість дій поліцейських у ході виявлення та фіксації адміністративного правопорушення та свідчити про дотримання гарантованих законом прав осіб, що беруть участь у адміністративному провадженні, у тому числі і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Гарантією цього є положення п.5 розділу ІІ Інструкції №1026 за змістом якого включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків.

Для повного та об`єктивного розгляду, - судом витребувано та долучено справу про адміністративне правопорушення №509/2222/24 та 509/2223/24 за ст.ст.122-4,124 КУпАП, яке було об`єдано в одне провадження. Згідно постанови Овідіопольського районного суду Одеської області, адміністративне провадження закрито у зв`язку закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. З протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №163779 від 30.03.2024 року відносно правопорушника ОСОБА_1 заначено, що від ДТП транспортний засіб марки «Хундай» д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, при цьому працівник поліції не зазначив потерпілого від даної ДТП.

Також, суд направляв повістку з викликом до суду для надання пояснень свідком ОСОБА_3 , разом з цим останній до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв.

У зв`язку із тим, що у ході розгляду даної справи у суді виникли сумніви в частині обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, усунути які не виявилось можливим, суд ці сумніви, у відповідності до положень ст.62 Конституції України тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що адміністративне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Але для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» за принципом «плодів отруєного дерева».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 Верховний Суд у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Тобто до самої зупинки транспортний засіб мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Чинне законодавство, в т.ч. й Правила, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, у рішенні КАС ВС від 20.02.19 №404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Крім того, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченогост.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а наявність свідків є обов`язковою.

Згідно з Розділом1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735,зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 7 Розділу 11 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі заклад охорони здоров`я).

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 цієї статті).

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що, інспектор СРПП ВП 1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області майор поліції Гнатів Олег Васильович встановив, що 29.03.2024 року о 23 годині 05 хвилин за адресою с. Лиманка, керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, почервоніння очей, - про що склав протокол на підставі порушення вимог п.2.5 ПДР.

Згідно долученого рапорту чергового поліції зареєстровано ЄО за №4036 від 29.03.2024 р., на підставі отриманої заяви о 23:12 від ОСОБА_6 про ДТП БМВ та Хюндай. Він же є єдиним свідком, за звинуваченням якого на ОСОБА_1 інспектором складено протокол.

Також суд прийняв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 , як особи, яка є потерпілою від дорожньо-траспортної пригоди. Згідно наданих пояснень, 29.03.2024 року трапилося ДТП о 22 годині, за участі автомобіля Хюндай НОМЕР_2 та БМВ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . Надалі, приїхали знайомі водія БМВ. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 погодився на добровільне відшкодування йому матеріальної шкоди, та відсутності претензій до водія БМВ, він залишив ключі та документи від свого автомобіля ОСОБА_1 , а сам залишив місце ДТП разом з водієм БМВ.

Докази, які підтверджують наявність ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у адміністративному протоколі, відсутні через не залучення двох свідків до огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та належної фіксації проведення такого огляду за допомогою відеозапису.

Протокол про адміністративне правопорушення складено 30.03.2024 року інспектором СРПП ВнП1 ОРУП2 в Одеській області о 01 год. 00 хв.

Відповідно інформації з цифрового носія (диску), доданого до матеріалів справи на відеозаписах відсутні обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зазначено час, але не зазначена дата відеофіксації.

Так, згідност.251КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силуст.255КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й заст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.251 та 256КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи N 524/5536/17, адміністративне провадження N К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №163778 від 30.03.2024 року складений із істотними порушеннями вимог закону, відомості викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно ж до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

Згідно ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 рудня 2005 року № 14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом, а так саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином належних та допустимих доказів того, що особа на час відмови від проходження на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції керувала транспорти засобом та була зупинена працівниками поліції за порушення правил ПДР суду не надано ,в судовому засіданні не встановлено.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

При цьому суд наголошує, що за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного суду, викладеної в постанові у справі № 686 /11314/17 від 15 березня 2019 року.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом та відмова водія транспортного засобу від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не доведено «поза розумним сумнівом».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245,247,251,252,268,283,284,285,294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити зацікавленим особам.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Кириченко П.Л.