Справа №: 716/20/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Сірик І.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Чернівецького районного Управління поліції відділення поліції №3 ( м.Заставна) стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України ,-

В С Т А Н О В И Л А :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205494 згідно якого 26.12.2024 08:50 в с.Малий Кучурів вулиця Головна водій керувала т.з. FENO KENGOO д.н.з. НОМЕР_1 і не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції у результаті чого здійснила зіткнення із автомобілем марки МАН д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в її сторону. Унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдала матеріальної шкоди, травмованих не має, чим порушила вимоги п.13 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність заст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнала. Суду пояснила, що 26.12.2024 рухалась на своєму транспортному засобі в м. Заставна на роботу. В той день була сильна ожеледеця, тому рухалась досить повільно. Рухаючись по дорозі в умовах ожеледеці та на ділянці дороги де є обмежена видимість, через пагорб побачила на своїй змузі транспортний засіб, який був зупинений. Через погодні умови та відсутність попереджувальних знаків, щодо наявнасті аварійноі ситуаціїї у водія МАН, здійснити будь яке гальмування не було можливості, оскільки її автомобіль занесло в МАН, який був зупенений посеред проїздчої частини дороги. Коли вийшла з автомобіля, зробила зауваження працівникам поліції чому не виставили попереджувальні знаки, щоб інші водії могли завчасно зупинитися і припинити рух з метою уникнення зіткнень. Просила, закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 124 КУпАП визначено, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Тобто, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205494 від 26.12.2024 водію ОСОБА_1 ставиться у вину недотримання вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальністьст.124 КУпАП. (а.с. 1-2).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, включає три обов`язкові ознаки: порушення правил безпеки дорожнього руху; суспільно небезпечні наслідки (заподіяння пошкоджень); причинний зв`язок між діянням і наслідками. Тобто, у випадку виникнення ДТП за участю кількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні наслідку.

Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 N14, а саме у п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

З викладеного слідує, що для правильного застосування норми закону про адміністративну відповідальність у таких випадках (коли дорожньо-транспортна пригода сталася за участю двох водіїв транспортних засобів) дослідженню підлягає характер та черговість порушень, які вчинив кожен з водіїв.

Підпунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3.Б ПДР України).

Водій може розраховувати на те, що певний вид небезпеки не виникне внаслідок того, що всі учасники дорожнього руху дотримуються правил. Порушення учасником дорожнього руху правил саме по собі не виключає винуватість іншого учасника руху. Створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій був у стані виявити, не звільняє того від обов`язку вжити заходи, необхідні для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки.

Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається йогоможливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.05.2020 у справі №490/10025/17.

Як вбачається із матеріалів справи, ДТП відбулося внаслідок створенням аварійної ситуації з водієм траноспортного засобу МАН, який не впорався із керуванням із-за погодніх умов та здійсним виїзд на прилеглу смугу чим перекрив рух іншим транспортним засобам, зокрема водію Рено Сценік д.н.з НОМЕР_3 , та Рено Кенго д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №176046 від 26.12.2024 року вбачається, що 26.12.2024 року о 08 год. 50 хв. в с.Малий Кучурів вул. Головна, водій автомобіля MAHTGX 24. 460 д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_2 , під час буксировки із-за погодніх умов, а саме слизька дорога, не надав переваги у русі тз автомобіля Рено Канго д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що рухалась у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив вимоги п.13.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Статтею 18 КУпАП встановлено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.10.2019 у справі №163/1753/17, вказав: «Зіткнення сталося після недозволеного маневру іншого водія, що виключає в діях обвинуваченого порушення ПДР, оскільки аварійна ситуація спричинена не його діями, а іншим водієм. Саме по собі не уникнення зіткнення не може бути поставлено йому у провину, оскільки його дії були вимушеними і не перебували у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали. Верховий Суд зазначив, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками. При цьому виключається відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка булла учасником дорожнього руху».

Слід зазначити, що матеріали справи також не містять достатньої кількості безспірних належних та допустимих доказів того, що саме через винну поведінку ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом 26.12.2024, була здійснена дорожньо-транспортна пригода, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

У ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження перевищення швидкості водієм ОСОБА_1 .

Відповідно дост. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно дост. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п.1 ч.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на викладене, дослідивши та оцінивши належним чином наявні докази по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, а тому приходить до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.7,124,247,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Сірик І.С.