ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/980/24Головуючий у 1-й інстанції Холява Л.І.
Провадження № 33/817/12/25 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пацули В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту терміном 2 ( дві ) доби.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно даної постанови, 02 жовтня 2024 року о 15 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м.Ланівці, вул.Шкільна,7 Кременецького району справляв природні потреби поблизу входу в будинок, чим своїми діями порушував громадський порядок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом не з`ясовано усі обставини справи, а в матеріалах провадження відсутні належні докази, оскільки він хуліганських дій не вчиняв, а просто відійшов, щоб викинути сміття у контейнер.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Всупереч зазначеним вимогам закону, суд першої інстанції не вжив належних заходів для всебічного, повного розгляду справи, допустив порушення норм права, внаслідок яких дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганстіво, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом. Однак, для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю (свавілля).

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

При цьому, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив, а умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих є головним моментом, що визначає зміст поведінки хулігана.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначає, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його скоєнні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року в справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року в справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року в справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у даній справі стосовно ОСОБА_1 не було дотримано.

Аналіз матеріалів справи свідчить про відсутність у них будь-яких доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за обставин, виклалених у протоколі про адмінправопорушення.

Так, в обґрунтування доведеності інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи долучено виключно такі документи: протокол про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2024 року серії ВАД № 163364 (а.с.2), рапорт чергового відділення поліції №2 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області № 3380 від 02 жовтня 2024 року, (а.с.3), письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 02.10.2024 року (а.с.4) та письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 02 жовтня 2024 року (а.с.5).

Зі змісту протоколу вбачається, що у ньому чітко не вказано у чому саме полягало дрібне хуліганство, вчинене ОСОБА_1 , і чим воно порушувало громадський порядок і спокій громадян.

Не встановлено також й судом першої інстанції наявність в діях ОСОБА_1 суб`єктивних ознак складу адмінправопорушення, а саме хуліганського мотиву та умислу, спрямованого на порушення громадського порядку, а також об`єктивної його сторони.

Як на доказ доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним дій та викладених у протоколі обставин, до матеріалів справи долучено письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 02 жовтня 2024 року близько 15 години вона вийшла на вулицю та побачила, що гр. ОСОБА_1 зайшов за огорожу території суду та справляв природні потреби, у зв`язку з чим зробила йому зауваження, однак він не відреагував, після чого викликала працівників поліції, на що у відповідь останній висловлювався в її адресу нецензурною лайкою.

Однак, допитана в судовому засіданні апеляційного суду даний свідок ОСОБА_3 вказала, що вона працює в службі судової охорони та 02 жовтня 2024 року несла службу в приміщенні Лановецького районного суду. В післяобідню пору ОСОБА_1 прийшов до Лановецького районного суду разом з невідомою їй жінкоюі, можливо його цивільною дружиною, для ознайомлення з матеріалами справи відносно нього. Пізніше ОСОБА_1 та ця жінка вийшли з приміщення суду та деякий час перебували на його території. У відчинене вікно свідок побачила, що ОСОБА_1 пішов в сторону території, де за огорожею знаходяться сміттєві баки, однак відвідувачі суду туди не ходять. У зв`язку із цим свідок пішла за ОСОБА_1 та коли вони підійшла до загорожі, то ОСОБА_1 вона не побачила, однак чула, що той розмовляв по телефону, а на її запитання про те, що він там робить, не реагував. Тоді, за вказівкою голови суду вона викликала працівників поліції, які в подальшому склали відносно нього протокол. При цьому зазначила, що факту справляння природних потреб ОСОБА_1 , як про це вказано в протоколі, вона не бачила, як і не бачила слідів такого справляння природних потреб, і такі сліди працівниками поліції не встановлювалися та не фіксувалися. На місці події нікого із сторонніх осіб, окрім самого ОСОБА_1 , які б могли його бачити та бачити його дії не було.

З долучених працівниками поліції до протоколу про адмінправопорушення письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 02 жовтня 2024 року близько 15 год. вона стояла на вулиці коло загорожі суду поруч з ОСОБА_1 , котрий розмовляв по телефону та пішов до сміттєвих баків викинути в сміття порожню пачку з-під сигарет. Коли повернувся, через приблизно 5 хвилин до них підійшла працівник суду та повідомила ОСОБА_1 , що він здійснював випорожнення на території приміщення суду коло сміттєвих баків, після цього викликала наряд поліції. Факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 заперечила та вказала, що той ходив до сміттєвих баків викинути сміття.

Такі свої покази свідок ОСОБА_4 підтвердила, будучи допитаною судом апеляційної інстанції, яка категорично заперечила факт правопорушення, який ставиться в провину ОСОБА_1 ..

З оскаржуваної постанови місцевого суду вбачається, що суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_2 з тих підстав, що цей свідок перебуває у дружніх стосунках зі ОСОБА_1 .. Такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає припущеннями, оскільки вони не ґрунтується на матеріалах справи, а сам свідок судом взагалі не допитувався.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вказував, що він хуліганських дій не вчиняв, а просто відійшов до сміттєвих баків, щоб викинути сміття у контейнер.

Отже, на підтвердження викладених у протоколі даних, всупереч вимогам ст.251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним даного правопорушення, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

При цьому, рапорт працівника поліції, який не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, сам по собі, в силу положень ст.251 КУпАП не може бути доказом по даній справі.

За наслідками апеляційного розгляду цієї справи на підставі оцінених усіх наявних у справі доказів, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє. Не доведено також матеріалами справи й об`єктивна сторона праворушення, що інкримінується ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, приходжу до висновку, що постанову суду першої інстанції належить скаскувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя