Номер провадження: 33/813/144/25
Номер справи місцевого суду: 504/3573/24
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секреті: ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Книш Сергій Іванович на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №104092 від 25.07.2024, ОСОБА_2 25 липня 2024 року о 16:23 год, за адресою: Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе), 21 км + 700 м, керував транспортним засобом марки Ман, н/з НОМЕР_1 , на якому додатково встановлено ПЗС, які не передбачені конструкцією та їх кількість не відповідає вимогам ДСТУ3649:2010, чим порушив вимоги п. 31.1 та п. 31.4.3 а Правил дорожнього руху України, при цьому притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, чим порушив п. 31.4.3 а ПДР кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів, не відповідають вимогам конструкції т/з, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці. Також стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Книш С.І. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання до апеляційного суду ні ОСОБА_2 , ні його адвокат Книш С.І. не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно.

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, на підставі доводів, викладених у апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Збирання нових доказів не входить до повноважень апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В Правилах дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Пунктом 31.1 ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації.

Відповідно до п. 31.4 «а» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за невідповідності вимогам 31.4.3а ПДР України, зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року №630 затверджений національний стандарт України з наданням чинності з 01 липня 2011 року ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (далі - ДСТУ 3649:2010).

ПЗС прилад зовнішній світловий (п. 4.9 ДСТУ 3649:2010).

Згідно п. 6.1.1 ДСТУ 3649:2010, не дозволено змінювати розташування ПЗС, їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

При цьому, положеннями п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам п. п. 6.1.1 - 6.1.5, 6.1.6.1 - 6.1.6.3, 6.1.7.1 - 6.1.7.3, 6.1.7.5,6.1.7.6 перевіряють візуально.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. ч. 1-3 ст. 121 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №104092 від 25.07.2024, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним на допустимим доказом, й приймається судом до уваги, протокол підписаний ОСОБА_2 , та який в поясненнях вказав, що «правопорушення усунено на місці, ті фари він туди не ставив»;

2)копією постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №501481 від 25.03.2024, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме за експлуатацію транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль;

3)відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, на якому відображений транспортний засіб марки Ман, н/з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та якому встановлено ПЗС.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме в тому, що він 25 липня 2024 року о 16:23 год, за адресою: Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе), 21 км + 700 м, керував транспортним засобом марки Ман, н/з НОМЕР_1 , на якому додатково встановлено ПЗС, які не передбачені конструкцією та їх кількість не відповідає вимогам ДСТУ3649:2010, чим порушив вимоги п. 31.1 та п. 31.4.3 а Правил дорожнього руху України, при цьому притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП (протягом року), оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що він не є власником транспортного засобу Ман, н/з НОМЕР_1 , він працює далекобійником, транспортний засіб наданий йому для виконання робочих завдань, він користується ним в тому технічному стані, в якому отримує. Також ОСОБА_2 вказує, що умисно не здійснював дій для порушень пунктів 31.1 та 31.4.3а ПДР України, а після виявлення невідповідностей зовнішніх світлових приладів вимогам конструкції транспортного засобу, власноруч усунув зазначені порушення.

Однак апеляційний суд не може прийняти до уваги дані твердження, оскільки зазначене не може бути правовою підставою для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Так, з аналізу частин 1, 4 ст. 121 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, настає для водія.

Крім того, відповідно до вимог ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху кожен водій зобов`язаний:

- перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

- бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху (п. п. 2.3 а, б, д ПДР України).

Апеляційний суд також враховує, що керування транспортним засобом марки Ман, н/з НОМЕР_1 , на якому додатково встановлено ПЗС, які не передбачені конструкцією та їх кількість не відповідає вимогам ДСТУ3649:2010, є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Таке правопорушення може спричинити негативні наслідки в майбутньому, засліпивши водіїв, що рухаються у зустрічному напрямку. Переобладнання приладів зовнішніх світлових на інший тип ламп допускається за документальним погодженням.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП за порушення ним вимог ПДР України.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

ОСОБА_2 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановленими нормами чинного законодавства.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме вказано, що суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її адвоката, за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, чим було порушено право особи на захист.

Так, матеріалами справи встановлено, що вперше розгляд даної справи в Комінтернівському районному суді Одеської області був призначений на 26 серпня 2024 року, про що ОСОБА_2 був повідомлений, про вказане свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вбачається, що представник ОСОБА_2 адвокат Книш С.І. неодноразово звертався до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи на іншу дату, а саме 01.10.2024, 14.10.2024, 21.10.2024 та 22.10.2024, у зв`язку із участю в судових засіданнях в інших судах.

Так, необхідними передумовами ефективного судочинства є добросовісне використання учасниками справи процесуальних прав (недопущення зловживання цими правами), добросовісне виконання встановлених законом обов`язків, дотримання всіма суб`єктами судового провадження етичних норм. Здійснюючи свою діяльність на професійній основі судді та адвокати зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти процесуальної поведінки.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Апеляційний суд погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що ОСОБА_2 та його представник адвокат Книш С.І. були достовірно обізнані про розгляд справи в суді, а також те, що судом були вжиті всі можливі засоби повідомлення останніх про розгляд справи, при цьому неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника, в судове засідання, призначена на 22 жовтня 2024 року, не має поважних причин та свідчить про ухилення від участі в судових засіданнях з метою створення штучних перешкод у розгляді справи з метою вичерпання строків її розгляду, як обраний спосіб захисту.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Книш С.І. мали можливість надати свої пояснення щодо суті правопорушення, чи заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, чи надати докази на підтвердження своєї позиції. Крім того, мали можливість звернутись до суду із клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його представник адвокат Книш С.І., на підставі наявних документів, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 121 КУпАП не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП складають 3 місяці та перебігають кінця 25.10.2024.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував клопотання ОСОБА_2 про передачу справи до суду за місцем проживання, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Так, частина друга статті 276 КУпАП передбачає альтернативну підсудність розгляду справ про адміністративне правопорушення, у тому числі для категорії справ за ст.121 КУпАП, згідно яких вказана категорія справ може розглядатись також за місцем проживання порушника.

При цьому, відповідно до змісту статті 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень статті 276 КУпАП», роз`яснено судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність, питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про передачу справи до суду за місцем проживання, суд першої інстанції вказав, що подія, яка мала місце за адресою: Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе), 21 км + 700 м, за результатом якої відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 4 ст. 121 КУпАП, територіально підсудна Комінтернівському районному суду Одеської області. Приписи статті 276 КУпАП встановлюють можливість застосування альтернативної підсудності.

Однак, відповідно до приписів частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Датою вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 є 25.07.2024, тобто кінцевим строком можливості накладення стягнення за даним правопорушенням є 25.10.2024.

18 вересня 2024 року на офіційному веб-порталі Комінтернівського районного суду Одеської області було опубліковано оголошення про припинення відправки кореспонденції суду у зв`язку зі звільненням співробітників поштового відділення АТ «Укрпошта» №67500.

Вказані обставини призвели до прийняття судом рішення про відсутність можливості задоволення клопотання представника ОСОБА_2 та скерування матеріалів справи до Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області для їх подальшого направлення до Київського районного суду м. Полтави. Діючий КУпАП не передбачає механізм передачі матеріалів справ з одного суду до іншого.

У зв`язку з обмеженням строків розгляду вказаної категорії справ статтею 38 КУпАП, їх недостатністю на час надходження клопотання для передачі справи за правилами альтернативної підсудності, судом прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката Книша С.І. та розгляд справи Комінтернівським районним судом Одеської області, як судом визначеним законом.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, дані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Книш Сергій Іванович залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький