ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/167/25 Справа № 237/6053/23 Суддя у 1-й інстанції - Ліпчанський С.М. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.В.,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності Морозова В.Ю.,

апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, особу встановлено на підставі військового квитка НОМЕР_1 , виданого 01.12.2022 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 14.10.2023 року о 11 годині 10 хвилин в м. Курахове по проспекту Запорізькому, керував транспортним засобом BMW 320 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, продув ALCOTEST «Драгер» з позитивними показником 0,23 % проміле, під відеозапис на бодікамеру 1113. Від керування відсторонений. Порушив вимоги п. 2.9 (а) правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Морозов В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить вважати поважними причини пропуску подачі апеляційної скарги та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 . В обґрунтування клопотання зазначив, що про наявність оскарженої постанови суду 1-ї інстанції ОСОБА_1 дізнався лише 19.11.2024 року, побачивши таку постанову на порталі «Судова Влада України». Звертає увагу, що загальний доступ до постанови на порталі було надано лише 18.11.2024 року, у зв`язку з чим апеляційну скаргу було подано з пропуском апеляційного оскарження.

Просить в апеляційній скарзіпостанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що долучений відеозапис не містить належного відеодоказу ознак алкогольного сп`яніння та не відображає факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Суддею було проігноровано, що поліцейськими ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не було роз`яснено процедуру проведення освідування, що викликало у ОСОБА_1 недовіру до них. До лікарні його доставлено не було.

Наполягає, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. А суддя опирався лише на письмові показання, не викликавши всі сторони в судове засідання. При цьому, письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 було надіслано на адресу суду клопотання про відкладення судового засідання з метою забезпечення його участі в режимі відеоконференції з захисником Морозовим В.Ю., проте судом 1-ї інстанції таке клопотання було проігноровано та проведено судове засідання за його відсутності та його захисника. Вважає, що судом було порушено його право на захист.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які б надали можливість працівнику поліції стверджувати, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Наполягає, що працівники поліції здійснювали щодо нього психологічний тиск, внаслідок якого його було дискредитовано та складено адміністративний протокол. Вважає такі дії працівників поліції введенням його в оману задля виконання статистичних показників своєї праці.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення.

Не міститься в матеріалах справи повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася за участі ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані (модель, серія, номер) засобу відеофіксації, а також не зазначено про їх сертифікацію.

Працівники поліції не вилучали у ОСОБА_1 посвідчення водія та не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що показник алкоголю у повітрі, що видихається із ротової порожнини 0,23 проміле є меншим за мінімально допустимий 0,5 проміле згідно з Віденською Конвенцією, а тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , відсутній.

Вважає, що до адміністративної відповідальності може бути притягнута особа за ст. 130 КУпАП лише у разі встановлення за допомогою технічних засобів щонайменше 0,2 проміле алкоголю саме у крові особи, а не у подиху повітрі, що видихається людиною. Прилад Драгер являється газоаналізатором, тому вміст етанолу встановлюється у повітрі, що видихається людиною. Інструкція №1452/735 не містить мінімально допустимий цифровий покажчик алкоголю у подиху.

Позиції сторін в суді :

Захисник Морозов В.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 про місце, день та час судового розгляду в апеляційному суді.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції підлягає поновленню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 01 жовтня 2024 року за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана через підсистему «Електронний суд» 20.11.2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, в матеріалах даної справи відсутні підтвердження про вручення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 та/або його захиснику. Отже з урахуванням вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Морозова В.Ю. та вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішен4ня.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, при наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник на місці зупинки 0,23‰, що перевищує встановлену межу національним законодавством та свідчить про беззаперечне перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. Отже, нормами національного законодавства врегульовано питання меж допустимості показника вмісту алкоголю в крові, тому застосування норм міжнародного законодавства в даній справі є необґрунтованим стороною захисту. Тим більше, що нормативні положення, на які посилається захисник, які передбачають, що максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається (0,25 проміле), вказують на те, що саме максимально допустимий рівень вмісту алкоголю на літр повітря, що видихається, повинен дорівнювати 0,25 проміле. Тобто, мінімально допустимий рівень вмісту алкоголю на літр повітря, що видихається, встановлюється національним законодавством та не повинен бути більшим ніж 0,25 проміле. В Україні такий показник встановлено на рівні 0,2 проміле.

Хоча адвокат Морозов В.Ю. під час апеляційного розгляду наполягав, що його підзахисний ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, зокрема:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 575352 від 14.10.2023 року, складеним уповноваженою особою у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень. Як вбачається з протоколу, у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії не видавався.

Актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та чеком до нього, з яких вбачається, що тест на алкоголь № 467 від 14.10.2023 року, ОСОБА_1 о 11 год. 25 хв. продув алкотестер «Drager Alcotest 6810» на місці зупинки транспортного засобу. Результат тесту склав 0,23 % проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його підписом.

Як вбачається з Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.10.2023 року, складеного уповноваженою особою, транспортний засіб BMW 320 н.з. НОМЕР_2 , тимчасово затриманий та переданий на зберігання на спеціальний майданчик: м. Курахове, вул. Мечникова, 20-а. Зовнішній вигляд вказаного транспортного засобу зафіксовано на бодікамеру.

При дослідженні цифрового носія, долученого до матеріалів справи, а саме диску з відеозаписом, встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, продув алкотестер «Drager» з позитивними показником 0,23 % проміле, під відеозапис на бодікамеру 1113. Вказане роздруківкою проведеного тесту № 467 від 14.10.2023 року.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ними не було роз`яснено права, процедуру освідування, працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, на увагу суду не заслуговують, враховуючи таке.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками алкогольного сп`яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відеозаписом підтверджено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, проти чого не заперечував і сам ОСОБА_1 , пояснивши, що учора вживав пиво після обіду (відеозапис...0690, починаючи з 0:00:55).

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

З перегляду відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими непрямо підтвердив факт керування транспортним засобом, добровільно та без будь-якого тиску повідомив поліцейським, що напередодні, вживав пиво.

Доводи сторони захисту про незгоду з результатом проведеного тесту, який склав 0,23 проміле, спростовуються дослідженим відеозаписом події та власноруч проставленим підписом ОСОБА_1 в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеку роздруківці. Будь-яких заперечень чи незгоди з результатом ОСОБА_1 не висловлював, тому працівником поліції не було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , на чому наполягав апелянт, судом апеляційної інстанції не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

Як вбачається із оскарженого протоколу серії ААД № 575352 від 14.10.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останньому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом суду. У відповідній графі протоколу ОСОБА_1 проставив свій підпис про ознайомлення з вищенаведеними обставинами без будь-яких заперечень та зауважень. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівником поліції було оголошено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (відеозапис ....0691). Також, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що право на участь захисника передбачена саме при розгляді адміністративного матеріалу під час його розгляду саме в суді.

Отже, апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 14.10.2023 року за участю ОСОБА_1 , відеозапису, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Доводи захисника щодо неможливості врахування протоколу про адміністративне правопорушення як доказу вини ОСОБА_1 спростовуються дослідженням судом вищевказаних доказів, які у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо невідсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, а саме Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.10.2023 року, з якого вбачається, що транспортний засіб BMW 320 н.з. НОМЕР_2 , тимчасово затриманий та переданий на зберігання на спеціальний майданчик.

Доводи сторони захисту, що працівником поліції не було вирішено питання про вилучення посвідчення водія у ОСОБА_1 та не видано тимчасове посвідчення, спростовуються дослідженим відеозаписом. Так, з відеозапису ....0691, вбачається, що стосовно ОСОБА_1 буде складено адміністративний матеріали за ст. 126 КУпАП

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що не підтверджуються доводи сторони захисту про порушення судом 1-ї інстанції права на захист ОСОБА_1 через невідкладення розгляду справи за відповідним клопотанням ОСОБА_1 та/або його захисника. Так, матеріали справи не містять будь-яких клопотань від вказаних осіб, а протилежне стороною захисту не доведено будь-якими доказами.

Дійсно, матеріали даної справи не містять відомостей про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за аналогічні правопорушення. Проте, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №575352, складеного щодо ОСОБА_1 , як акту обвинувачення, не вбачається, щоб працівниками поліції щодо ОСОБА_1 застосовувалась повторність адміністративного правопорушення, інкримінованого йому.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення спеціальних даних технічних засобів, також, є необґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Таким чином, КУпАП не передбачає вимоги щодо зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення приладу, на який здійснюється відеозапис під час пропонування водієві пройти огляд на стан сп`яніння.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами, та приймаються судом як спосіб захисту, для уникнення відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Морозову В.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин