Єдиний унікальний номер 728/96/25
Номер провадження 3/728/110/25
П О С Т А Н О В А

05 лютого 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря судового засідання Кирути Л.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за частиною сьомою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке.

І. Зазначення питання, що вирішується.

До Бахмацького районного суду (далі також Суд) 13.01.2025 надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 06.01.2025 серії ЕПР1 № 214203 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 (далі також Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності), у відповідності до відомостей, викладених у згаданому протоколі, 06 січня 2025 року о 15 год 20 хв, по вулиці Центральній, буд. 16, в с. Курінь, здійснював рух на транспортному засобі марки ВАЗ 21070, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був не перереєстрований протягом десяти діб з моменту переобладнання (при установці ГБО) при обов`язковій його перереєстрації, чим порушив вимоги пункту 2.9 Правил дорожнього руху (далі також ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України Про Правила дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306 та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України.

Згадане правопорушення має ознаку повторності, оскільки ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за частиною сьомою статті 121 КУпАП у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу згідно з постановою Суду від 08.04.2024 № 728/772/24 (провадження 3/728/397/24) за аналогічне діяння.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною сьомою статті 121 КУпАП.

У судові засідання, призначені Судом на 23.01.2025 о 15 год 00 хв та 05.02.2025 о 10 год 00 хв, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася, про причини неявки неповідомила.

За змістом положень статті 268 КУпАП неявка належним чином повідомленої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

Водночас, у ході розгляду справи було встановлено, що адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не відповідають вимогам, встановленим законодавством, оскільки, до адміністративних матеріалів не додано доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП протягом року, що б свідчило про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 126 КУпАП.

Так, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який у порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зокрема, обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 121 КУпАП є повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною шостою цієї статті.

На переконання Суду для визнання правопорушення повторним з метою застосування адміністративної відповідальності визначальним є факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною шостою статті 121 КУпАП та, відповідно, винесення уповноваженим органом постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому перебіг календарного року розпочинається з моменту винесення постанови про накладення адміністративного стягнення (притягнення особи до адміністративної відповідальності) за будь-яке з правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 КУпАП.

Також, оскільки саме момент складання протоколу про адміністративне правопорушення є початком притягнення особи до адміністративної відповідальності, то саме цим документом особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна бути чітко й повно поінформована про характер і причини обвинувачення для можливості підготовки свого захисту.

Тобто, саме до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.01.2025 серії ЕПР1 № 214203 мала би бути додана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП, як підтвердження того, що інкриміноване правопорушення було вчинено з ознакою повторності.

Окрім того, Суд наголошує, що до матеріалів цієї справи органом Національної поліції додано відеозапис фіксації іншого, а ніж інкриміноване, правопорушення, яке можливо було вчинене іншою особою, а ніж ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У згаданому контексті слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.

Зокрема, у § 49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.

Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.

Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень щодо порушення правил дорожнього руху, які караються штрафами, обмеженнями водійських прав, такими як зняття балів або призупинення чи скасування водійських прав (Луц проти Німеччини (Lutz v. Germany), § 182; Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v. Austria); Малідж проти Франції (Malige v. France); Марчан проти Хорватії (Marиan v. Croatia); Ігор Паскарі проти Республіки Молдова (Igor Pascari v. the Republic of Moldova), §§ 20-23) можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.

Підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти обвинувачення зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Пелісьє та Сассі проти Франції (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], § 51; Камасінський проти Австрії (Kamasinski v. Austria), § 79).

Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про причину обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про характер обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Матточча проти Італії (Mattoccia v. Italy), § 59; Пенев проти Болгарії (Penev v. Bulgaria), §§ 33 і 42).

Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд зазначає, що виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки.

Підсумовуючи вищенаведене, Суд вважає, що за вказаних обставин, проведення повного і об`єктивного розгляду справи є неможливим, а протокол про адміністративні правопорушення повинні бути повернуті органу, який їх склав, для належного оформлення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративні матеріали разом з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.01.2025 серії ЕПР1 № 214203, складений стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно за частиною сьомою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління ГУНП в Чернігівській області на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Сороколіт