Справа №: 486/37/25 Провадження № 3/486/132/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г. А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 196994 від 27 грудня 2024 року, 27 грудня 2024 року о 18:30 год. ОСОБА_1 , знаходився в кімнаті АДРЕСА_2 , у п`яному вигляді, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. ОСОБА_2 . Дані дії вчинено двічі протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене повторно протягом року, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене повторно протягом року, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 27 грудня 2024 року, остання просить вжити заходів до колишнього чоловіка, який 27 грудня 2024 року перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння прийшов до її кімнати, та ображав її брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою /а.с. 3/.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що 27 грудня 2024 року близько 18:30 год. до її кімнати прийшов ОСОБА_1 , в п`яному вигляді та без її дозволу ліг спати на ліжко. Вона почала просити його піти, на що він відповів брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою. Оскільки ОСОБА_1 був сильно п`яний, вони з подругою ОСОБА_3 почали силоміць виводити його з кімнати, на коридор, в цей час ОСОБА_1 продовжував ображати її нецензурною лайкою /а.с. 4/.

Як вбачається з рапорту щодо повідомлення зі служби 102 від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до поліції через те, що її колишній чоловік вчиняє бійку та зараз спить на підлозі біля дверей /а.с. 2/.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , 27 грудня 2024 року вона перебувала в гостях у ОСОБА_5 , в кімнаті 423. В цей час до кімнати прийшов ОСОБА_1 у стані сильного алкогольного сп`яніння та почав лягати на ліжко спати. ОСОБА_6 почала робити йому зауваження щоб він вийшов, він, в свою чергу, почав її ображати брутальною лайкою та погрожувати фізичною розправою. Потім вони вдвох силоміць вивели його на загальний коридор.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено також Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу /а.с. 6/.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Досліджені в судовому засіданні докази лише підтверджують той факт, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем проживання колишньої дружини та хотів лягти спати, але почувши заборону, виказуючи своє невдоволення, почав висловлюватись нецензурною лайкою на користь ОСОБА_2 . З рештою останнього було виведено з кімнати у загальний коридор, де він і заснув.

Щодо повідомлення про бійку, яку намагається вчинити ОСОБА_1 , про яку звертаючись на лінію 102 повідомляла ОСОБА_2 , відомості в матеріалах справи взагалі відсутні.

Доказів того, що вказаними діями ОСОБА_1 психічному, а також і фізичному здоров`ю ОСОБА_2 була завдана шкода, матеріали справи не містять.

Сама по собі нецензурна лайка та погрози не містять у собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла не з`явились. Тому суд позбавлений можливості встановити обставини справи, що відбулись в дійсності.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 27 грудня 2024 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова