ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/54/25 Справа № 711/7788/24 Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 6.11.2024 р., якою провадження по справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси,

громадянина України, одруженого,

військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , про-

живає

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 173? КУпАП закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 143867 від 11.09.2024 р., 16.11.2023 р. о 7:00 год. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно батька ОСОБА_1 , а саме намагався нанести тілесні ушкодження згідно постанови про закриття кримінального провадження №0001886 від 11.11.2023 (постанова від 6.09.2024), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Приймаючи рішення суд першої інстанції зазначив, що при складанні протоколу про адмінправопорушення не вказано коли саме ОСОБА_2 було піддано адмінстягненню за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Матеріли не містять відомостей про накладення адмінстягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 1732 КУпАП протягом 2022 р., наявні відомості лише за 2021 р. (постанова Придніпровського райсуду м. Черкаси від 7.06.2021р., справа №711/2949/21). В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП, тобто вчинив дії протягом року будучи підданим адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та направити справу на новий судовий розгляд.

Клопотання про поновлення пропущеного строку обґрунтовує тим, що його як потерпілого судом не було повідомлено про час та дату розгляду справи, а тому він не був присутнім в судовому засіданні. Крім того, несвоєчасно отримав постанову суду, постанова ухвалена 6.11.2024 р., а отримав копію лише 21.11.2024 р., а тому вважає, що строк на оскарження він пропустив з поважних причин та просить поновити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження складу адмінправопорушення. Посилається на висновок СМЕ № 02-01-308 від 10.04.2024 р., яким встановлено наявність тілесних ушкоджень (а. пр. 30-33), на який суд не звернув уваги та провадження по справі було закрите.

Відповідно до вимог ст. ст. 258 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять даних про направлення потерпілому ОСОБА_1 копії судового рішення від 6.11.2024 р., він отримав зазначену постанову 21.11.2024 р. ( а. пр. 56) та 26.11.2024 р. подав апеляційну скаргу.

В матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення потерпілого про надходження до суду справи про адмінправопорушення, про його виклик в судове засідання, а тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 1724 1729, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 1851, 1857, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою. Цей перелік є вичерпним та ч. 2 ст. 1732 КУпАП до нього не входить.

ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень ( а. пр. 63, 74), у судове засідання не з`явився, надав суду довідку № 2813 від 12.12.2024 р. про перебування на військовій службі за призовом по мобілізації з 30.11.2024 р. ВЧ НОМЕР_1 (а. пр. 68), тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи яка притягалася до адмінвідповідальності.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, змінив апеляційні вимоги в частині скасування постанови суду першої інстанції та просив ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ч. 2 ст. 1732 КУпАП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173? КУпАП, вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого настає адмінвідповідальність.

Під домашнє насильство, зокрема і психологічного характеру, яке утворює склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі нецензурні висловлювання, образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адмінправопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи і викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 10 КУпАП, адмінправопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Частина 2 ст. 1732 КУпАП передбачає кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, як вчинення тих самих дій особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 зазначеної статті.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на висновок СМЕ № 02-01-308 від 10.04.2024 р., яким встановлено наявність у нього тілесних ушкоджень є необґрунтованими і не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ОСОБА_2 інкримінувалося те, що він 16.11.2023 р. о 7:00 год. за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно батька ОСОБА_1 , а саме намагався нанести тілесні ушкодження згідно постанови про закриття кримінального провадження №0001886 від 11.11.2023 р. (постанова від 6.09.2024), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП, тобто вчинив дії протягом року будучи підданим адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті, а тому відсутні достатні докази про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Тобто, посадова особа, а саме інспектор СПДН Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. к-н поліції О.А. Чугуєв, в порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, не перевірив та не встановив чи накладалося на ОСОБА_2 відповідним органом протягом року адміністративне стягнення за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

В разі притягнення ОСОБА_2 до такої відповідальності, посадова особа зобов`язана була витребувати належну копію такого рішення та долучити її матеріалів справи.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 6.09.2024 р., вбачається, що між батьком та сином мав місце конфлікт, який розпочався з певних побутових причин, в ході якого вони один одному висловлювали претензії і образи. Натомість дії, вчинені ОСОБА_2 в межах цього конфлікту, не досягли межі, яка б вказувала на вчинення ним кримінального проступку, та межі, яка б вказувала на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції ч. 2 ст. 1732 КУпАП, оскільки сварка носила обопільний характер хоч і спричинила негативні наслідки її учасникам.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адмінвідповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адмінправопорушення.

На підставі задекларованого принципу, що міститься у ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адмінвідповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість (тим більше - винуватість) у вчиненні адмінправопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не мав підстав для притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним будь-який дій на скоєння адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу - в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінив критично з наведених вище обставин.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстави для задоволення апеляції потерпілого відсутні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що місцевим судом повно та всебічно досліджені матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від 6.11.2024 р.

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 6.11.2024 р., якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173? КУпАП закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.