КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/568/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року місто Київ

справа № 752/22840/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Цимбалюка Сергія Валеріановича,

потерпілої ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення №752/22841/24 стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП об'єднано в одне провадження з провадженням №752/22840/24 стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Об'єднаному провадженню присвоєно №752/22840/24.

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на три доби.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 рокускасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, крім показів його дружини, які б підтверджували факт вчинення ним домашнього насильства, а саме те, що він словесно ображав, агресивно себе поводив, нецензурно висловлювався, що вплинуло на її емоційний стан та викликало душевне занепокоєння.

Вказував, що в тексті оскаржуваної постанови не зазначено докази на підставі яких суд визнав його винним. Крім того, в матеріалах справи відсутні фото чи відео, які підтверджували вказані вище обставини.

Зазначав, що суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213,221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник-адвокат Цимбалюк С.В., який діє в його інтересах в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні.

Суд першої інстанції дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство -це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582913, 25 жовтня 2024 року близько 03.35 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, агресивно себе поводив, нецензурно висловлювався, що негативно вплинуло на емоційний стан, викликало душевне занепокоєння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , 25 жовтня 2024 року близько 03.35 год. за адресою: АДРЕСА_1 , його дружина громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із незрозумілих причин викликала наряд поліції з приводу того, що нібито він вчинив домашнє насильство, морально знущався та погрожував фізичною розправою, хоча він ніяких протиправних дій не вчиняв. В той час він перебував на емоціях, оскільки він втратив телефон та особисті речі, тому був трохи збуджений.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , 25 жовтня 2024 року близько 03.35 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вона викликала наряд поліції у зв'язку з тим, що її чоловік громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, почав словесно ображати та нецензурно висловлюватися, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував. Зазначала, що вказана ситуація відбувається не вперше. Раніше вона писала дві зави із зафіксованими побоями. Вказувала, що дана ситуація негативно вплинула на емоційний стан та викликала душевне занепокоєння.

25 жовтня 2024 року Інспектором ОПОН ВП Голосіївського НП ГУНП у місті Києві старшим лейтенантом поліції Маринченком С.І. винесено терміновий заборонний припис серії АА №371867 відносно ОСОБА_1 у зв'язку із скоєнням ним 25 жовтня 2024 року домашнього насильства стосовно постраждалої особи його дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вказаного припису до кривдника застосовано такі заходи термінового заборонного припису: зобов'язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесений строком на 10 діб з 06.00 год. 25 жовтня 2024 року та діє до 06.00 год. 04 листопада 2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582852, 25 жовтня 2024 року близько 12.15 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушив терміновий заборонний припис АА 371867, винесений 25 жовтня 2024 року о 06.00 год. терміном на 10 діб, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 25 жовтня 2024 року, її чоловіку ОСОБА_1 о 06.00 год. було винесено терміновий припис про те, що він до 04 листопада 2024 року не може перебувати з нею в квартирі, але близько 07.10 год. її чоловік знову зайшов у квартиру, вдаривши її по голові та під око кілька разів. Коли вона намагалась викликати поліцію, він почав виривати у неї телефон, а коли вона вибігла на сходи і почала просити про допомогу сусідів, чоловік затягнув її силою в квартиру та знову почав бити по голові та погрожувати фізичною розправою. Через годину, коли чоловік заснув, їй вдалось вибігти з квартири та викликати поліцію. Приблизно о 12.30 вона зайшла до квартири з поліцією, її чоловік перебував за місцем її проживання.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_2 від 01 листопада 2024 року до Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві, яка міститься в матеріалах справи, 25 жовтня 2024 року вона викликала поліцію за місцем своєї реєстрації, щоб повідомити про факт домашнього насильства щодо неї з боку її чоловіка ОСОБА_1 . За наслідками, щодо нього було винесено терміновий заборонний припис серії АА №371867 терміном до 06.00 год. 04 листопада 2024 року та Голосіївським районним судом міста Києва - постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказувала, що свідчення були надані нею в той день в емоційно нестабільному стані, спричиненому стресом від бійки та не пов'язанні з конфліктом з її чоловіком. Наразі вона перебуває в ясній свідомості та повному розумінні того, що сталось та заявляє, що 25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не вчинялось щодо неї дій, які можна вважати домашнім насильством, у зв'язку з чим, не бачить необхідності у застосуванні до нього будь-яких обмежень та не має до нього претензій. В судовому засіданні апеляційного суду, потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що вона не має ніяких претензій до ОСОБА_1 і не хоче, щоб він поніс покарання, тому що він не вчиняв щодо неї домашнього насильства.

З огляду на наведені вище обставини беззаперечно вбачається, що між останніми виник конфлікт, мали місце непорозуміння у відносинах. Проте, вказаний конфлікт залагоджений, потерпіла ОСОБА_2 не має претензій до ОСОБА_1 .

А тому, конфлікт, який склався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психологічному здоров'ю потерпілої не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов'язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 25 жовтня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколах, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.