Справа №751/607/25
Провадження №3/751/527/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з даних протоколу - пенсіонер; місце проживання: АДРЕСА_1 -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 р. о 16 год. 24 хв. в м. Чернігів по просп. Перемоги, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD SIERRA» /д.н.з. НОМЕР_1 / в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку проводився на місці за допомогою приладу алкотестер Драгер ARHK-0087, результат позитивний 1,63‰ проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «А» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

31.01.2025 р. в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак наголошував на тому, що він не може бути суб`єктом цього адміністративного правопорушення, оскільки не здійснював керування транспортним засобом. В зв`язку з формуванням позиції захисту, просив відкласти розгляд справи для залучення захисника.

10.02.2025 р. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, особисто не з`явився та не забезпечив представлення своїх інтересів захисником.

Враховуючи вище викладене, суд вважає поведінку учасника процесу такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення проти безпеки дорожнього руху.

З урахуванням положення ст.268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст.277 КУпАП в частині строків розгляду, з огляду на вжиті заходи для належного інформування про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.9 «А» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 в частині не оспорювання перебування в стані алкогольного сп`яніння, визначеного за допомогою приладу Драгер ARHK-0087, яка співвідноситься з його поясненнями на місці зупинки транспортного засобу та підтверджується матеріалами відеофіксації, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Жодних заперечень з приводу достовірності отриманих результатів за результатами його огляду з застосуванням технічного приладу Драгер ARHK-0087 ОСОБА_1 не висловлював, що підтверджується підписом водія в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів /а.с.5/.

Щодо заперечень факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, то необхідно зазначити наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

За пунктом 1.10 ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд в конкретному випадку особливо звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратору поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

Так, згідно відеозапису з портативного відео-реєстратора вбачається, що автомобіль працівників поліції з увімкнутими проблисковими маячками переслідує автомобіль «FORD SIERRA» /д.н.з. НОМЕР_1 /. Після зупинки вказаного автомобіля з його лівої сторони, а саме місця призначеного для водія, вийшов ОСОБА_1 , при цьому в салоні на задньому сидінні залишився один пасажир.

На пропозицію працівників поліції надати посвідчення водія, останній відмовлявся, стверджуючи, що він пішохід та рухається до аптеки. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння, які в подальшому стали підставою для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Вказані обставини, а саме результати огляду на місці зупинки, свідчать про те, що поліцейськими вірно визначено наявність ознак алкогольного сп`яніння та підставно запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність помилки у візуальному визначенні працівником поліції ознак такого сп`яніння у водія та будь-якого упередженого ставлення до нього.

Натомість ОСОБА_1 під час проведення огляду та складання протоколу постійно погрожував працівникам поліції фізичною розправою. Суд вважає, що усвідомлення ним можливого виявлення працівниками поліції факту перебування в стані алкогольного сп`яніння і обумовлювало вибір його агресивної поведінки з метою припинення процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про не здійснення керування транспортним засобом спростовуються сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №1 220075, який узгоджується з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Крім наведеного, твердження ОСОБА_1 про невиконання ним функцій водія спростовується копіями постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі, зі змісту яких вбачається, що водія ОСОБА_1 за порушення інших вимог ПДР притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,4 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Відомостей про скасування вказаних постанов ОСОБА_1 в розпорядження суду не надавав, а тому, з огляду на збіг строку на їх оскарження, суд вважає їх такими, що вони набрали законної сили.

Аргументи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи конкретизованих даних про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис порушення, то суд не вбачає в даному випадку процесуального порушення, яке може вплинути на обставини події, оскільки норми КУпАП передбачають, що відеозапис проводиться із використанням спеціальних технічних засобів, без вказівки на те, що такі засоби повинні бути зазначені в протоколі.

Окрім того, на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.01.2025 р.

Відсутність в матеріалах справи інформації про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в порядку ст.266 КУпАП жодним чином не спростовують факту порушення ним вимог п.2.9 «А» ПДР та правомірність складення працівниками поліції адміністративного протоколу.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.9 «А» ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

Із врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступеню його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, наявність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 , слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Згідно п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Тобто, дана норма Закону не поширює свою дію на категорію справ про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд зазначає, що водій ОСОБА_1 , з урахуванням наданих ним пояснень, зафіксованих на відеозаписі, не виконував жодних бойових завдань, як військовослужбовець.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 605,60 грн, оскільки учасниками судового провадження будь-яких інших даних про те, що особа звільнена від сплати судового збору надано не було.

Керуючись ст.ст.23, 33,40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн (шістсот пять) 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов