Справа № 146/1644/22

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. смт. Томашпіль

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Скаковська І.В., розглянувши подання виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Романа Рудя про звільнення правопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , від відбування адміністративного стягнення накладеного постановою Томашпільського районного суду від 10 січня 2023 року за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді 240 годин суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2025 року виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Р. Рудь звернувся до суду із поданням про звільнення правопорушника ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Подання мотивовано тим, що 21 січня 2023 року до Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області відносно правопорушника ОСОБА_1 надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт з поставленням його на облік 27 січня 2023 року.

В ході виконання постанови Томашпільського районного суду сектором пробації неодноразово скеровувалися виклики та здійснювалися виїзди за місцем проживання правопорушника ОСОБА_1 , однак встановити останнього за місце проживання не вдалося. У зв`язку з чим, Тульчинським РС № 3, періодично скеровувалися запити до ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, Яланецького старостинського округу Тульчинського району Вінницької області та органів Державної виконавчої служби з метою встановлення місця проживання правопорушника ОСОБА_1 , однак встановити місце його проживання та фактичного перебування не вдалося.

Тульчинським РС № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області було вжито всі необхідні заходи, однак правопорушником не виконано судового рішення у зв`язку з чим виконуючий обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Р. Рудь просить застосувати у даному випадку аналогію закону, а саме ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, та звільнити правопорушника ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

В судове засідання виконуючий обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Рудь Р не з`явився, однак надав на адресу суду заяву в якій просить проводити розгляд подання без його участі, подання підтримує та просить задовольнити.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Розглянувши заяву, дослідивши подання та матеріали особової справи cуд, приходить до наступного висноку.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 січня 2023 року правопорушника ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк двісті сорок годин.

За ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України.

Слід вказати, що ЄСПЛ, надаючи автономне значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративне правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.08.2008 року, зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пунктах 3.4, 3.6 рішення від 11.10.2011 року у справі №10-рн/2011 Конституційний суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії, а відтак в даному випадку підлягатимуть застосуванню норми КК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 80 КК України вбачається, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3, 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Враховуючи вищевикладене, та те, що з моменту винесення постанови Томашпільського районного суду від 10 січня 2023 року правопорушник ОСОБА_1 не приступив до виконання призначеного йому покарання у виді суспільно корисних робіт тривалістю 240 годин, оскільки місце його проживання та перебування не відоме, що у неможливлює її виконання, суд дійшов висновку, що правопорушник ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

Керуючись ст. ст. 2, 30-1, 283, 284, 304, 321-1 КУпАП, ст. 80 КК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Подання виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Рудя Романа Григоровича про вирішення питання звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт тривалістю 240 годин, призначеного постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 січня 2023 року, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: І. В. Скаковська