ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/21746/24

Пров. №3/766/107/25

14.01.2025

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, учасник бойових дій,

в с т а н о в и л а:

До Херсонського міського суду Херсонської області із Управління патрульної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЄПР1 № 194643 ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно змісту протоколу суть правопорушення полягає в наступному: «06 грудня 2024 року о 18:30 год у м. Херсоні, Бериславське шосе, 11, водій, гр. ОСОБА_1 , 1998 року народження, керуючи транспортним засобом ДЕО, н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, покинув авто на місці пригоди та залишив місце ДТП у порушення встановлених правил п.2.10.а. ПДР залишення водіями транспортного засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ст.124 КУпАП не є обов`язковою.

Суддя вирішила розглядати справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла наступного.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/6226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, під час руху транспортним засобом по Бериславському шосе його став переслідувати дрон, він почав маневрувати, але дорога була слизька, і тому авто влетіло у дорожню огорожу, ніхто не постраждав. ОСОБА_1 не міг залишатися до приїзду поліції, оскільки він військовий і перебував на виконанні бойового завдання, то вимушений був покинути місце події.

Із пояснень ОСОБА_1 слідує, що ДТП сталося внаслідок того, що він намагався уникнути атаки дрона, що став переслідувати його, а після місце ДТП він покинув не тому, що нехтував правилами дорожнього руху, а необхідно було виконувати бойове завдання, оскільки він військовий.

У зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України впроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_2 від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Пpo введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ХІ. У подальшому військовий стан неодноразово продовжувався та існує на час постановлення рішення.

Відповідно до Наказу №197 від 11.07.2023 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією» Херсонська територіальна громада визначена територією, на яких ведуться активні бойові дії. Є загальновідомим факт, що місто Херсон та інша частина території Херсонської області перебуває під постійними обстрілами російських військ з лівобережжя Херсонської області, з лівобережжя Херсонщини військовими рф постійно запускаються дрони і скидають вибухівку на авто, громадський транспорт, цивільних мешканців, цивільні об`єкти тощо. Щоденно у м. Херсоні внаслідок таких дій агресора гинуть люди, отримують поранення, контузії, тощо. В таких умовах, у тому числі, і водіям, в разі атаки дронів доводиться маневрувати з метою врятування життя. А тому, пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з тією обстановкою, яка існує у м. Херсоні, не спростовуються матеріалами справи.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 покинув місце ДТП не тому що він байдуже ставився до наслідків ДТП чи намагався приховати вказану подію, а тому, що йому необхідно було сховатися від переслідування дрона та продовжити виконання бойового завдання.

Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотнє, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , то відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 245, 252, 280, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш