Справа № 749/90/25
Номер провадження 3/749/94/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2025 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М. С.

за участю секретаря Михалевич М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ матеріали, які надійшли від Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173, ст. 173, ч. 2 ст. 178 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2024 р. близько 13 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_1 в громадському місці в м. Сновськ, а саме біля кафе «Вітамінка» по вул. Залізничній, виражався нецензурною лайкою в сторону неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого порушив громадський порядок, спокій громадян.

Крім того, 15.12.2024 р. близько 13 год. 30 хв. за адресою м. Сновськ, вул. Залізнична, а саме біля кафе «Вітамінка» в громадському місці неповнолітній ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в сторону повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого порушив громадський порядок та спокій громадян.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Крім того, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 948541 від 16.01.2025 р., складений щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 178 КУпАП.

З вказаного протоколу вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 15.12.2024 р. близько 12 год. 30 хв. в м. Сновськ по вул. Залізничній в кафе «Вітамінка» розпивав алкогольні напої, а саме: горілка «Хлібний дар», об`ємом 0, 5, чим ображав людську гідність та громадську мораль

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 06.02.2025 р. об`єднано в одне провадження адміністративні матеріали за номерами: 749/90/25, 749/91/25, 749/92/25 і присвоєно №749/90/25.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він зі своїми друзями 15.12.2024 р. у кафе «Вітамінка» вживав алкогольні напої. Вийшовши покурити, побачив своїх наочно знайомих, через свій стан не міг контролювати свої дії та наговорив всілякі нісенітниці своїм знайомим, висловлювався в їх бік нецензурною лайкою.

Наведені пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються із письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що обидва провадження (за протоколом серії ВАД № 186138 та серії ВАД № 186140) стосуються поведінки ОСОБА_1 в одному й тому ж місці в один і той же проміжок часу. Фактами, що стали підставою для складення відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, були використання нецензурної лексики щодо двох окремих осіб. У жодному із протоколів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не зазначені в якості потерпілих, у графі протоколів «потерпілий» зазначено «відсутній».

Відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Цей принцип закріплений в ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Суд, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини в рішеннях у справах «Ігор Тарасов проти України», заява № 44396/05, (пункти 26-30 рішення), у справі «Сергій Золотухін проти Росії, заява № 14939/03, (пункти рішення 82, 84, 97), у яких було встановлено порушення ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з притягненням осіб до кримінальної відповідальності після накладення на останніх адміністративного стягнення фактично за те саме діяння, а ЄСПЛ констатував, що ст. 4 Протоколу №7 слід розуміти як заборону переслідування або судового розгляду іншого «правопорушення», якщо воно виникає з ідентичних фактів або фактів, однакових по суті, вважає, що дії, описані у згаданих протоколах про адміністративне правопорушення, вчинені в рамках більш широкого безперервного діяння, охопленого тим самим умислом, відтак таке виокремлення дій з більш широкого контексту вбачається невиправданим та створює передумови для подвійного притягнення особи до відповідальності за одне і те саме діяння.

Втім, у п. 111 рішення у справі «А та Б проти Норвегії» (Заяви № 24130/11 та 29758/11) ЄСПЛ зазначив, що рішення у справі ОСОБА_5 ) майже не надає вказівок у ситуаціях, коли провадження насправді не дублювалися, а швидше були об`єднані на комплексній основі, з тим щоб сформувати єдине ціле.

У пунктах 130-132 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав на те, що очевидно, що по відношенню до питань, що стосуються застосування санкцій в рамках як кримінального, так і адміністративного права, найнадійнішим способом виконання вимог статті 4 Протоколу №7 є забезпечення належних стадій, уніфікованих методик, що дозволяють об`єднати паралельне правове регулювання відповідної діяльності з тим, щоб реалізувати різні суспільні інтереси у сфері реагування на правопорушення, в рамках єдиного провадження. Проте, як описано вище (див. зокрема пункти 111 і 117-120), стаття 4 Протоколу №7 не виключає проведення подвійного провадження, за умови, що будуть виконані певні умови. Зокрема, для того, щоб Суд визнав, що не відбулося подвійного засудження чи покарання (bis), забороненого статтею 4 Протоколу №7, Держава-відповідач має довести, що подвійні провадження були «досить тісно пов`язані за суттю та в часі». Інакше кажучи, що вони об`єднані на комплексній основі і утворюють єдине ціле. Це означає, що не тільки мета і засоби, що використовуються для її досягнення мають доповнювати одне одного за суттю і бути пов`язані в часі, а й те, що можливі наслідки такого правового реагування на відповідну поведінку мають бути пропорційними і передбачуваними для осіб, яких вони стосуються.

Що стосується умов, які мають бути виконані для того, щоб подвійне кримінальне та адміністративне провадження розглядати як досить пов`язані за суттю і в часі, і, таким чином, сумісні з критерієм bis статті 4 Протоколу №7, висновки, які випливають з практики Суду, як описано вище, можна резюмувати таким чином.

Матеріальні критерії для визначення того, чи існує досить тісний зв`язок за суттю, включають в себе:

- чи переслідують різні провадження взаємодоповнюючі цілі і, таким чином, стосуються не тільки in abstracto, але й in сoncreto, різних аспектів соціально неправомірної поведінки;

- чи є подвійність провадження передбачуваним наслідком (як в законодавстві, так і на практиці), одного і того ж оспорюваного діяння (idem);

- чи проводяться паралельні провадження таким чином, щоб уникнути, наскільки це можливо, будь-якого дублювання в збиранні, а також оцінці доказів, зокрема, шляхом належної взаємодії між різними компетентними органами з тим, щоб факти, встановлені в одному провадженні, також використовувалися в іншому провадженні;

- і, перш за все, чи враховується санкція у першому завершеному провадженні в тих провадженнях, які завершуються пізніше з тим, щоб особа, якої вони стосуються, не несла надмірний тягар. Останній ризик буде менш імовірним у правових системах, де налагоджений компенсаційний механізм, призначений для забезпечення пропорційності загальної суми накладених штрафів.

Проаналізувавши встановлені у даній справі факти за вказаними критеріями, суд констатує, що: два окремі провадження за ст. 173 КУпАП в даному випадку переслідують не взаємодоповнюючі цілі, а одну і ту саму притягнення особи до відповідальності за протиправне посягання на суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, що виразилося у нецензурній лайці, яка порушила громадський порядок та спокій громадян; подвійність провадження не є передбачуваним наслідком; органом поліції під час збирання доказів у цих двох справах допущено майже повне дублювання доказів. Оскільки провадження у справах були об`єднані в одне та розглядаються одночасно, то за останнім наведеним критерієм оцінка судом не здійснюється.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив одне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство, що виразилися в нецензурній лайці в громадському місці, чим порушив громадський порядок і спокій громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП, суд зважає на наступне.

Частиною 1 ст. 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Частиною 2 ст. 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що розпивав алкогольні напої в кафе «Вітамінка».

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що зазначене кафе є закладом громадського харчування.

Матеріали справи не містять жодної інформації щодо наявності або відсутності дозволу органу місцевого самоврядування на продаж алкогольних напоїв на розлив у цьому кафе.

Відтак суд, керуючись ст. 62 Конституції України, змушений тлумачити дану обставину на користь особи, що притягається до адмінвідповідальності, в якості самостійної підстави для закриття провадження у справі, так як в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП підлягає закриттю.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП суд зважає на наступне.

Згідно зі ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

При цьому, відповідно до ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених зокрема ст. 126, 130, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно статті 241 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Суд зауважує, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява № 36673/04, «Карелін проти Росії», заява № 926/08, від 20.09.2016 року).

Оскільки згідно протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не обвинувачується, у тому, що вчинив дрібне хуліганство у стані алкогольного сп`яніння, тобто існування такої обтяжуючої вину обставини йому не інкримінується, суд не може визнати дану обставину обтяжуючою.

Відтак, враховуючи особу правопорушника, наявність пом`якшуючих вину обставин: вчинення правопорушення неповнолітнім, щире розкаяння винного, яке проявляється у тому, що згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він не тільки визнає свою вину, але і критично оцінює свій вчинок та засуджує свою поведінку, що, зокрема, вбачається у тому, що свої слова в адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 він оцінює як «нісенітниці» та обіцяє, що більше такого не повториться, відсутність обтяжуючих вину обставин, суд вважає за необхідне застосувати захід впливу у виді попередження.

Оскільки за змістом ст. ст. 241, 284 КУпАП застосування заходів впливу не є адміністративним стягненням, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 13, 23, 241, 178, 221, 245-249, 251, 276-279, 280, 281, 283-292 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього захід впливу у виді попередження.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої частиною 2 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. С. Чигвінцев