Справа № 473/360/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"04" лютого 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянка України, ФОП, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , обліковий номер платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАД №607018 від 11.01.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «10.01.2025 року о 16-30 год. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 всупереч вимогам ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а саме без марок акцизного податку, чим порушила правила торгівлі».

Згідно вказаного протоколу було вилучено речі згідно акту №1 від 11.01.2025 року. Також зазначено, що ОСОБА_1 пояснення надасть в суді.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснила, що вона особисто цигарки свідку не продавала, хоча в магазині і були виявлені пачки без марок акцизного податку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що крім протоколу серія ВАД №607018 від 11.01.2025 року до матеріалів провадження долучено письмові пояснення ОСОБА_2 від 11.01.2025 року, які та надала поліції під час складання протоколу, в яких вона вказала, що 10.01.2025 року вона прийшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в с.Воронівка по вул.Миру близько 16-30 год. та купувала в даному магазині продукти харчування та цигарки своєму чоловіку, а саме цигарки «Маршал» пауер у кількості 1 упаковка без марок акцизного збору та податку, за якою ціною вона не пам`ятає. 11.01.2025 р. в ході спілкування з працівниками поліції вона повідомила про даний факт придбання цигарок.

Також до матеріалів справи долучено акт вилучення №1 від 11.01.2025 року про те, що вилучено загалом 28 упаковок цигарок без марок акцизного збору та податку, які було вилучено в с.Воронівка по вул.Миру, 2, в магазині «Валентина».

Згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) поліцією серія ВАД №607018, а саме 28 пачок цигарок без марок різних марок. Номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною під час складання протоколу №855, порядковий номер №19.

Окрім того надано фототаблицю вказаних об`єктів.

Також долучено копію документів на ФОП ОСОБА_1 та ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

На диску, що надала поліція до протоколу, міститься відео з магазину, де ОСОБА_1 на початку відео відсутня, в магазині є продавець та як пояснила ОСОБА_1 її чоловік. Потім пізніше прибуває вона та неї складають протокол. Зафіксовано вилучення цигарок, а також те, що ОСОБА_2 стверджує, що саме вчора тут купила цигарки. Поліцейська вказує, що ці цигарки побачила вдома у ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, суд враховує, що ч.1 ст.156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.

У протоколі серія ВАД №607018 від 11.01.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейський, який склав цей протокол, посилається на порушення ОСОБА_1 вимог ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», який втратив чинність 01.01.2025 року на підставі Закону № 3817-IX від 18.06.2024.

Тобто в момент складання протоколу ВАД №607018 від 11.01.2025 року закон України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» вже втратив чинність

Тоді як ст.15 Закону України від 18 червня 2024 року№ 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який набув чинності 27.07.2024 року, передбачено, що:

«Стаття 15. Основні вимоги до операцій з ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу

1. Операції з ввезення на митну територію України спирту етилового здійснюються суб`єктом господарювання за наявності у нього однієї з таких ліцензій: на право виробництва спирту етилового або на право оптової торгівлі спиртом етиловим, або на право виробництва алкогольних напоїв.

Суб`єкти господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, можуть здійснювати операції з ввезення на митну територію України спирту етилового, за умови внесення місць зберігання спирту етилового до Єдиного реєстру місць зберігання та надання митному органу за місцем митного оформлення спирту етилового копії витягу з Єдиного реєстру місць зберігання з датою його надання суб`єкту господарювання не раніше ніж попередній календарний день.

2. Операції з ввезення на митну територію України біоетанолу здійснюються суб`єктом господарювання за наявності у нього ліцензії на право виробництва біоетанолу або на право виробництва пального.

3. Операції з ввезення на митну територію України спиртових дистилятів здійснюються суб`єктом господарювання за наявності у нього ліцензії на право виробництва спиртових дистилятів або на право виробництва алкогольних напоїв та лише з метою використання ввезених спиртових дистилятів у виробництві алкогольних напоїв, або за наявності ліцензії на право оптової торгівлі спиртовими дистилятами з метою подальшої реалізації спиртових дистилятів виробникам алкогольних напоїв.

4. Операції з ввезення на митну територію України та придбання на митній території України спиртових дистилятів малими виробництвами дистилятів забороняються.

5. Операції з вивезення за межі митної території України спирту етилового, біоетанолу здійснюються суб`єктами господарювання, які отримали ліцензію на право виробництва спирту етилового або на право виробництва біоетанолу відповідно.

Операції з повернення раніше ввезеного на митну територію України спирту етилового або поміщення спирту етилового у митний режим реекспорту здійснюються суб`єктами господарювання, які отримали ліцензію на право виробництва спирту етилового, на право оптової торгівлі спиртом етиловим або на право виробництва алкогольних напоїв.

Операції з повернення раніше ввезеного на митну територію України біоетанолу або поміщення біоетанолу у митний режим реекспорту здійснюються суб`єктами господарювання, які отримали ліцензію на право виробництва біоетанолу або на право виробництва пального.

Суб`єкти господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, можуть здійснювати операції з вивезення за межі митної території України раніше ввезеного спирту етилового, за умови внесення місць зберігання спирту етилового до Єдиного реєстру місць зберігання та надання митному органу за місцем митного оформлення спирту етилового копії витягу з Єдиного реєстру місць зберігання з датою його надання суб`єкту господарювання не раніше ніж попередній календарний день.

6. Операції з вивезення за межі митної території України спиртових дистилятів власного виробництва здійснюють суб`єкти господарювання, які мають ліцензію на право виробництва спиртових дистилятів, без отримання ліцензії на право оптової торгівлі спиртовими дистилятами.

7. Операції з вивезення за межі митної території України спиртових дистилятів (крім операцій з вивезення за межі митної території України спиртових дистилятів власного виробництва), у тому числі в разі повернення раніше ввезених на митну територію України спиртових дистилятів або поміщення спиртових дистилятів у митний режим реекспорту, здійснюються суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право оптової торгівлі спиртовими дистилятами, а в частині вивезення спиртових дистилятів, раніше ввезених на митну територію України з метою використання у виробництві алкогольних напоїв, - суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право виробництва алкогольних напоїв.

8. Вимоги до денатурації біоетанолу, який вивозиться за межі митної території України, визначаються умовами укладеного зовнішньоекономічного договору (контракту). Допускається вивезення за межі митної території України біоетанолу без денатурації, якщо це передбачено укладеним зовнішньоекономічним договором (контрактом).

9. Поміщення спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу у митні режими імпорту, реімпорту, експорту, переробка на митній території України здійснюються шляхом їх декларування в порядку, визначеному Митним кодексом України, та за наявності у суб`єкта господарювання діючої ліцензії на право виробництва спирту етилового, біоетанолу, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пального, на право оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, а для суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, - за умови внесення місць зберігання спирту етилового до Єдиного реєстру місць зберігання.

10. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, у порядку, встановленому відповідно до пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, отримує відомості та/або проводить перевірку відповідності відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, про діючі ліцензії, надані суб`єктам господарювання, та/або про місця зберігання спирту етилового, внесені до Єдиного реєстру місць зберігання.

11. Митні органи здійснюють митні формальності, необхідні для випуску у відповідний митний режим товарів (продукції), зазначених у цій статті, з урахуванням відомостей про відповідні діючі ліцензії та/або про місця зберігання, внесені до Єдиного реєстру місць зберігання, отриманих від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у встановленому законодавством порядку».

На момент розгляду судом справи за протоколом серія ВАД №607018 від 11.01.2025 року та на момент складання протоколу ЗУ «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» втратив чинність 01.01.2025 року на підставі Закону № 3817-IX від 18.06.2024.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005).

Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений у статті 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серков проти України» від 07.11.2011 року, заява № 39766/05 зазначив:

«34. Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.o. проти Чеської Республіки» (Љpaиek s.r.o. v. the Czech Republic), заява № 26449/95, п. 54, від 9 листопада 1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (див. рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], заява № 33202/96, п. 109, ECHR 2000-I). 35. Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці (див. рішення у справі «Горжелік та інші проти Польщі» (Gorzelik and Others v. Poland) [ВП], заява № 44158/98, п. 65, від 17 лютого 2004 року). 36. Суд визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатись у тому, що спосіб, у який тлумачиться та застосовується національне законодавство, приводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії (№ 1)» (Scordino v. Italy) (№ 1)) [ВП], заява № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006?V)».

При цьому, у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Рішення від 2 грудня 2010 року, Заява № 30856/03) ЄСПЛ наголосив, що:

«43. Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 12 червня 2008 р. у справі «Власов проти Росії» (Vlasov v. Russia), заява № 78146/01, п.125). Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам (див., наприклад, рішення у справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v. Turkey) [ВП], заява № 22479/93, п. 55, ECHR 1999-VI). Хоча Суд не може замінити своїм рішенням рішення національних судів та його повноваження щодо перевірки дотримання національного законодавства обмежені (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Слівенко проти Латвії» (Slivenko v. Latvia) [ВП], заява № 48321/99, п. 105, ECHR 2003-Х; та рішення від 22 жовтня 2009 р. у справі «Пауліч проти Хорватії» (Paulic v. Croatia), заява № 3572/06, п. 39), його функцією є перевірка обґрунтування національних судів з точки зору Конвенції (див. рішення у справі «Слівенко проти Латвії», зазначене вище). Щоб захистити особу від свавілля, недостатньо забезпечити формальну можливість мати змагальне провадження для оскарження застосування положення закону в її справі. Якщо ухвалене в результаті судове рішення не містить обґрунтування або доказової бази, виникле втручання у гарантоване Конвенцією право може стати непередбачуваним та, як наслідок, не відповідати вимозі законності (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Лупса проти Румунії» (Lupsa v. Romania), заява № 10337/04, пункти 41-42, ECHR 2006-VII; та рішення від 24 квітня 2008 р. у справі «С.G. та інші проти Болгарії» (С.G. and Others v. Bulgaria), заява № 1365/07, пункти 42,46 та 49-50).

Пункт 25 Рішення ЄСПЛ «Михайлюк та Петров проти України» від 10 грудня 2009 року (Заява N 11932/02) зазначає, що «вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України" (980_019 ) (Poltoratskiy v. Ukraine) N 38812/97, п. 155, ЄСПЛ 2003-V)».

На момент розгляду судом справи, а саме станом на 04 лютого 2025 року, а також на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №607018 від 11.01.2025 року Закон України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» втратив чинність 01.01.2025 року на підставі Закону № 3817-IX від 18.06.2024 (джерело: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/481/95-%D0%B2%D1%80#Text).

Це відповідно покращує становище особи, стосовно якої складено протокол, тому суд застосовує положення ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Окрім того суд звертає увагу, що ч.1 ст.156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Таким чином поліція має довести, що саме ОСОБА_1 безпосередньо здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку. Тоді як свідок ОСОБА_4 не вказує на ОСОБА_1 як на особу, що продала їй цигарки без марок акцизного податку.

Пунктом 76 ч.1 ст.1 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який набув чинності 27.07.2024 року, передбачено, що: «76) роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування».

Проте в магазині ОСОБА_1 виявлено факт зберігання цигарок без марок акцизного податку, що не передбачено як правопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП, а належних доказів їх реалізації саме ОСОБА_1 суду поліцією не надано.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

За таких обставин провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи судом скасовано положення нормативно-правового акту, на яких ґрунтується протокол.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ст.ст.156 ч.1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 28 пачок цигарок, які зберігаються згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів ВАД №607018 від 11.01.2025 року у Вознесенському РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Київська, 24. Номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною №855, порядковий номер №19 - 7 пачок цигарок - «MARSHALL» power; 2 пачки цигарок - «MARLBORO»; 1 пачка цигарок - «COMPLIMENT»; 9 пачок цигарок - «RITM»; 5 пачок цигарок - «URTA» neo black; 4 пачки цигарок - «BRUT» black. Обсяг: 28 пачок цигарок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар