Номер провадження: 33/813/106/25
Номер справи місцевого суду: 496/4388/24
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Заліського Богдана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25.10.2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено З ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с. 31-32).

04.11.2024 року на адресу Біляївського районного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга адвоката Заліського Б.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції від 25.10.2024 року, в якій просив суд оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що долучений до матеріалів справи відеозапис виконаний з порушеннями Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1026 в частині проведення відеозапису від початку операції до її завершення, при цьому зауважує, що відео фіксація в свою чергу відбувалася на мобільний телефон працівника поліції, а не на боді камеру. Апелянт також стверджує, що з наявного відеозапису не вбачається відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та взагалі наявність будь-яких ознак сп`яніння у особи відсутні (а.с. 33-38).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.11.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 50-51).

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Заліський Богдан Сергійович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлена щодо дати та часу розгляду справи, до судового засідання не з`явилася.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №194126 від 31.05.2024р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 31.05.2024р., відеозаписом.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 194126 ОСОБА_1 31.05.2024 року близько 21 год. 10 хв. в Одеській області, Одеського району, 17 км а/д М-28 керував транспортним засобом Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкірного покриву. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.55 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно, необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею є встановлення всіх обов`язковим ознак даного правопорушення, в тому числі й не лише факту перебування особи в стані сп`яніння або ж відмови від проходження огляду, а також безпосередньо факту керування особою транспортним засобом в даному стані, та підтвердження наявності даних ознак наявними матеріалами справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

За положенням ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що особі інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В якості доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин, до матеріалів справи було долучено диск з відеозаписом, про що міститься відповідна відмітка. Проаналізувавши долучений диск, апеляційним судом встановлено наявність двох відеозаписів: перший відеозапис фіксує виключно рух спеціалізованого автомобіля працівників поліції, другий відеозапис містить фіксацію спілкування поліцейських з особою відносно якої складено протокол, при цьому відповідної фіксації вчинення поліцейськими зупинки транспортного засобу, задля перевірки законності подальших дій працівників поліції наявні відеозаписи не містять. Відео 2 в свою чергу містить фіксацію спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , в ході якого останньому було повідомлено про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння та проінформовано про необхідність проходження огляду (01 хв. 15 сек.). Будь-яка інша фіксація подій, що відбувалися в день складення протоколу в матеріалах справи відсутня.

Звертаючись до суду із апеляційною скарго, апелянт в свою чергу стверджує про відсутність у працівників поліції будь-яких підстав для направлення особи на огляд з метою встановлення стану сп`яніння, посилаючись при цьому на відсутність повного фіксації подій, що відбувалися в день складення протоколу.

Згідно положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, перелік яких наведений в п. 3 та п. 4 розділу 1 даної інструкції. При цьому, підставами для проведення огляду, в тому числі, звернення працівника поліції до особи з відповідною пропозицією щодо проведення такого огляду з метою встановлення перебування/не перебування такої особи в стані сп`янінням, є не лише наявність у поліцейського відповідної підозри, а й безпосередньо наявність в такої особи відповідних ознак даного стану, встановлених розділом 1 вищезазначеної Інструкції, а саме п. 3, котрий містить перелік ознак алкогольного сп`янінням, та п. 4 вказаного розділу, що містить перелік ознак наркотичного сп`яніння

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи відеозаписів, які на думку суду першої інстанції в повні мірі підтверджуються факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається чіткої послідовності подій, що відбувалися в день складення протоколу, а саме починаючи з моменту зупинки транспортного засобу та безпосередньої фіксації вчинення працівниками поліції дій, спрямованих на виявлення відповідних ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі, що в свою чергу позбавляє апеляційний суд перевірити наведені апелянтом доводи в цій частині, а саме щодо наявності відсутності у особи відповідних ознак.

Також, за наявних в матеріалах справи відеозаписах подій також неможливо встановити наявність/відсутність факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зважаючи при цьому на твердження апелянта щодо подальшого його спілкування з поліцейськими після пропозиції пройти огляд, в ході якої згідно пояснень апелянта працівники поліцій пересвідчилися про відсутність в нього будь-яких ознак та дозволили йому їхати далі. Засвідчення такої відмови поясненнями свідків тощо в матеріалах справи також відсутнє. Враховуючи положення вказаної статті, необхідною умовою в даному випадку є саме встановлення факту відмови особи від проходження огляду. Однак, за наявного відеозапису подій, апеляційний суд позбавлений можливості в даному випадку перевірити наведені апелянтом доводи в цій частині.

У відповідності до пункту 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку (П. 2 розділ 2 ).

При цьому, відомостей щодо технічної неможливості здійснення працівниками поліції повної відео фіксації подій, що відбувалися в день складення протоколу у відповідності до положень наведеної Інструкції, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, фіксування наявності та виявлення у особи ознак наркотичного сп`яніння та відмови особи від проходження огляду, матеріали справи не містять. Зазначені обставини справи, а саме відсутність фіксації відповідних проміжків часу, зважаючи на відповідні доводи апелянта в цій частині та безпосередньо заперечення факту відмови від проходження огляду, позбавляють суд встановити в повній мірі всі обставини подій, що відбувалися в день складення протоколу та перевірити наведені апелянтом доводи.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення слід також враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, враховуючи суперечливий характер інформації, котра міститься в матеріалах справи, відсутність в матеріалах справи повного відеозапису подій, котрі відбувалися в день складення протоколу, а саме відеофіксації моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейськими у останнього ознак наркотичного сп`яніння та фіксування відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, як результат позбавляє суд можливості відтворити в повному обсязі події зазначені в протоколі для вирішення питання щодо доведеності наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з метою дотримання принципів та основних засад національного законодавства, оскільки згідно положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість встановлення фактичних обставин справи без належного оформлення (приєднання до матеріалів справи повного відеозапису подій з фіксацією вищевказаних обставин тощо).

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Заліського Богдана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року - скасувати.

Матеріали справи направити до органів Національної поліції України (відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2) для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк