Провадження № 3/127/8543/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 21.10.2024 об 11.00 год по вул. Бучми, 62 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault, д.н. НОМЕР_1 , не була уважною, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки Audi, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок цього транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що вона зупинила кероване нею авто, оскільки попереду зупинився інший автомобіль, однак у задню частину керованого нею автомобіля відбувся удар, внаслідок якого керований нею автомобіль вдарив автомобіль, який зупинився попереду.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він їхав своїм автомобілем у гараж і зупинив його перед пішохідним переходом, однак відчув удар в задню частину керованого ним автомобіля. Не виключає, що таке зіткнення сталось у зв`язку з тим, що інший автомобіль допустив зіткнення з керованим ОСОБА_1 автомобілем, але точно сказати не може.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Зі змісту пункту 12.1 ПДР випливає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно о пункту 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення надані письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , схема ДТП, на якій зафіксоване розташування транспортних засобів та виявлені у них пошкодження.

За клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суд призначив відповідну судову експертизу. За результатами проведення експертизи суду був наданий відповідний висновок, у якому наявне посилання на розвиток подій з урахуванням того, які саме показання прийняти за основу ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 . Разом з тим, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що не виключає того, що ОСОБА_1 здійснила зіткнення з керованим ним автомобілем саме у зв`язку з вчиненням зіткнення з керованим нею автомобілем іншим транспортним засобом - автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . У цьому провадженні суд не вирішує питання щодо дотримання вимог ПДР водієм ОСОБА_4 , натомість вирішує питання щодо відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР. Як суд зазначив вище, висновок судової експертизи, проведеної за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, містить посилання на те, що дії ОСОБА_1 відповідали вимогам пункту 13.1 ПДР і попередити зіткнення з автомобілем марки Audi, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 вона технічної можливості не мала.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, наданими суду доказами у їх сукупності не були спростовані твердження ОСОБА_1 про відсутність в її діях порушень вимог ПДР, відповідно, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджені не були.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, а отже і не підтверджена її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: