ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/2180/24 Головуючий 1 інстанції: Шахова В.В.
Провадження №33/818/89/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисника Доценко Н.В.,

- прокурора Кубаха М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що Абзацом 16 ч.1 ст.1 Закону № 1700-УІІ встановлено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з п.1.1 р.1 Статуту Державного підприємства «Іскра», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 03.09.2018 року №1132, ДП «Іскра» є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності.

Відповідно до п.п.4.1, 43 р.4 вказаного Статуту ДП «Іскра» є юридичною особою за законодавством України. Підприємство набуло права й обов`язків юридичної особи з дня державної реєстрації Підприємства.

Тобто, ДП «Іскра» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.п.а п.2 ч.1 ст.3 Закону № 1700-УІІ посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону № 1700-УІІ посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права.

Наказом міністра аграрної політики та продовольства України Павленка О.М. від 25.05.2015 року №87-п ОСОБА_1 призначено директором ДП «Іскра» шляхом укладення контракту.

Фондом державного майна України з ОСОБА_1 02.11.2023 року укладено Контракт з керівником Державного підприємства «Іскра» від 02.11.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи директором ДП «Іскра», тобто посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом декларування, який займає посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків.

Згідно ч.4 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Положення частини четвертої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 513 цього Закону.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що:

відповідно до договору купівлі-продажу від 07.11.2023 року№2192 ОСОБА_1 купив земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0004, площа 24,3064 га, за ціною 1034000 гривень;

відповідно до договору купівлі-продажу від 07.11.2023 року №2194 ОСОБА_1 купив земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0112, площа 24,9479 га, за ціною 957000 гривень;

відповідно до договору купівлі-продажу від 07.11.2023 року №2196 ОСОБА_1 купив земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0021, площа 25,4069 га, за ціною 1000000 гривень.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року становить 2684 гривень.

Тобто 50 прожиткових мінімумів станом на 01.01.2023 року становило 134 200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 07.11.2023 року придбав зазначене нерухоме майно та здійснив видаток в розмірах 1034000 грн, 957000 грн, 1000000 грн., тобто у його майновому стані відбулися суттєві зміни на суму, що перевищувала 50 прожиткових мінімумів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (яке відповідно до вимог ч.4 ст.52 Закону №1700-VII повинен був подати у десятиденний строк з моменту придбання майна або здійснення видатку, тобто до 16.11.2023 року включно) подав 25.01.2024 року, тобто несвоєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 , який займає посаду директора Державного підприємства «Іскра», будучи згідно з п.п.а п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, що займає посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків, несвоєчасно, а саме: 25.01.2024 року, без поважних причин повідомив про суттєві зміни в майновому стані, а саме: про придбання 07.11.2023 року трьох земельних ділянок та здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції, чим порушив вимоги ч.4 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що справу розглянуто судом за його відсутності. Вказав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів. Наголосив, що протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженим органом, а саме 7-м управлінням (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, який ненаділений правом перевірки декларацій. Зазначив, що в протоколі всупереч вимог ст.51-2 Закону України «Про запобігання корупції» відсутня інформація щодо його повідомлення та проведення контролю Національного агентства з питань запобігання корупції з приводу несвоєчасного подання декларації.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Доценко Н.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №469 від 04 червня 2024 року; наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 травня 2015 року №87-п; контракт з керівником ДП «Іскра» від 02 листопада 2023 року; наказ Фонду Державного майна України від 16 листопада 2020 року №1824; додаткову угоду №1 про внесення змін до Контракту від 06 червня 2018 року; Статут ДП «Іскра»; письмові пояснення ОСОБА_1 від 23 квітня 2024 року; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: щодо договору купівлі-продажу від 07 листопада 2023 року №2192 земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0004, площа 24,3064 га, за ціною 1034000 гривень; щодо договору купівлі-продажу від 07 листопада 2023 року №2194 земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0112, площа 24,9479 га, за ціною 957000 гривень; щодо договору купівлі-продажу від 07 листопада 2023 року №2196 земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0021, площа 25,4069 га, за ціною 1000000 гривень; інформацію з сайту НАЗК про подачу ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 25 січня 2024 року.

Суд відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування інформації щодо дати та часу виявлення адміністративного правопорушення, зазначив, що в матеріалах справи наявні документи, які надають можливість встановити дату та час виявлення адміністративного правопорушення без витребування інформації, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженим органом, а саме 7-м управлінням (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, є необґрунтованими.

На підставі абз.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.4 п.4, п.п.2 п.6 Положення про Національну поліцію, п.п.3 п.1 розділу ІІ, п.п.26 п.1 розділу III, п.п.3 п.1, п.п.3 п.3 розділу IV Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, ч.2 ст.251 та ст.255 КУпАП органи Національної поліції наділені повноваженнями вживати заходи з метою виявлення корупційних правопорушень та їх припинення відповідно до законодавства України, а також складати протокол про адміністративне правопорушення.

До того ж, змоменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Посилання в апеляційній скарзі на ст.51-2 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено письмове повідомлення Національним агентством суб`єкта декларування про факт неподання декларації, після чого суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону, є неспроможними, так як це стосується лише декларацій, натомість чинна норма закону не розповсюджується на повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Доводи захисника Доценко Н.В. про те, що на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП в редакції від 14 жовтня 2023 року адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно до роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією складений 04 червня 2024 року, події правопорушення мали місце 17 листопада 2023 року, а тому на момент розгляду справи судом строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.4 ст.38 КУпАП, не закінчилися.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_1 належним чином бувповідомлений про дату та час судових засідань, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень на його мобільний номер телефону, неодноразово та систематично не з`являвся в судові засідання (а.с.74, 79, 85, 108, 113).

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня