Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1345/24
Провадження № 3/499/22/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2025 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Одеській області ДПП Національної поліції України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. перебувають вищевказані матеріали щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162987, 31.10.2024 о 10:40 год. по шосе Київ-Одеса 402 км. водій ОСОБА_1 керував т/з «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координгації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування т/з відсторонено. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Надав суду пояснення, що він є військовослужбовцем, поспішав за викликом на військову службу, тому дійсно підтверджує, що перевищив швидкість, через що його було зупинено працівниками поліці. Проте в повному обсязі заперечує перебування в стані наркотичного сп`яніння. Вімовився від проходження від медичного огляду тільки через те, що поспішав на військову службу. Пояснив, що від керування відсторонений не був, після складення протоколу сів за кермо та поїхав.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи та відеозаписи, долучені до матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться в вину порушення п.2.5 ПДР України, який вимагає від водія на законну вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання вказаних обов`язків має наслідком відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, настає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, однією з ознак складу правопорушення є відмова від проходження огляду саме у встановленому законом порядку, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести дані факти.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура виявлення у водіїв ознак сп`яніння, а також проведення огляду на стан сп`яніння, деталізована в підзаконному нормативно правовому акті, а саме Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до п.п. 2 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляду та стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Тобто, законодавством визначена чітка процедура проведення огляду на стан сп`яніння, яка вимагає від уповноваженого суб`єкта, в даному випадку працівника поліції, у разі виявлення ознак сп`яніння у водія, тобто особи, яка керує транспортним засобом, запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, поліцейський зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. І лише у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, скласти протокол за порушення п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини інкримінованого правопорушення, зокрема вказано про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а також про його відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку встановленому законом.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, а постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, при цьому протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься, повинна ґрунтуватися на первинних доказах.

Відтак, сам протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, складені уповноваженим суб`єктом, не можуть бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення. Обставини викладені у протоколі, рапорті поліцейського, які є документами складеними уповноваженим суб`єктом, мають бути підтверджені й іншими доказами, що мають узгоджуватися між собою.

З відеозапису доданого до протоколу, що є об`єктивним доказом, слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, під час керування ним транспортним засобом. Після зупинки транспортного засобу, спілкування з водієм, працівник поліції повідомив про виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та запропоновував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі або відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, але працівник поліції продовжив роз`яснювати право відмови від проходження огляду на стан наркотинчого сп`яніння та його переваги, зазначаючи при цьому, що вони не мають змоги встановити те, чи перебуває ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, чи ні. ОСОБА_1 знову повідомив, що він би проїхав для проходження огляду, але поспішає на військову службу. Однак, працівники поліції знову не роз`яснюють ОСОБА_1 право, та не забезпечують можливість, пройти огляд на стан сп`яніння на місці події, не надають чіткої відповіді про наслідки відмови від проходження огляду, вимагаючи від ОСОБА_1 відповіді чи відмовляється він від огляду чи бажає проїхати до лікувального закладу, на що ОСОБА_1 , вагаючись, вказує про відмову проїхати до закладу, що одразу сприймається працівником поліції як підстава для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, з відеозапису слідує, що працівник поліції, роз`яснює ОСОБА_2 , що нібито, суд вирішить чи перебував останній в стані наркотичного сп`яніння.

При цьому, згідно ч.ч.4, 5 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського; огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В силу ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини та інше.

З огляду на зазначене, суд вбачає ознаки введення працівником поліції в оману ОСОБА_2 , повідомивши, що останній може самостійно довести в суді факт того, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, достовірно знаючи, що зазначений огляд без присутності працівника поліції, в силу ст. 266 КУпАП, не буде належним та достовірним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 , нібито, відсторонений від керування транспортним засобом.

При цьому, ОСОБА_3 в своїх показах показав суду, що від керування транспортним засобом його ніхто не відсторонював та він безперешкодно поїхав після складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З огляду на зазначене, суд вбачає ознаки недотримання працівником поліції ч.1 ст.266 КУпАП, оскільки поліцейський достовірно знаючи, що зобов`язаний відсторонити водія від керування транспортним засобом, фактично проігнорував дану вимогу, вписавши в прокол про адміністративне правопорушення завідомо невірну інформацію.

Суд розцінює дії працівника поліції як спонукання до відмови на проходження огляду на стан сп`яніння. З досліджених доказів слідує, що працівник поліції діяв саме з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, скориставшись тим, що ОСОБА_2 поспішав на військову службу, не маючи на меті встановлення дійсних обставин справи, факту перебування чи не перебування водія ОСОБА_2 у стані сп`яніння, що є першочерговим завданням при захисті інтересів держави та суспільства від правопорушень на транспорті, в тому числі таких тяжких правопорушень, як керування транспортними засобами у стані сп`яніння.

В наданому суду направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 31.10.2024 року вказано, що огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився, при цьому, з відеозапису не вбачається, що працівники поліції взагалі пропонували ОСОБА_2 проходити такий огляд, від такого огляду він не відмовлявся.

Як слідує з відеозапису на місці події працівник поліції не дотримався порядку проходження огляду на стан сп`яніння, а саме не запропонував пройти огляд на місці події за допомогою спеціального технічного засобу, відповідно, від такого огляду ОСОБА_2 не відмовлявся. Дані відеозапису свідчать про відмову ОСОБА_2 проти огляду в медичному закладі, а не на місці події, право пройти який на місці йому гарантовано законом.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно пункту 3 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), згідно п. 2 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Більш того, описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як в даному випадку, так як на переконання суду, поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відеофайлах не вказують на наявність у ОСОБА_2 явних ознак наркотичного чи іншого сп`яніння у момент зупинки та після неї.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно з роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинності, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Отже, зібрані суб`єктом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення та надані суду докази, підтверджують те, що працівником поліції була порушена визначена законом процедура проведення огляду на стан сп`яніння. Як пояснював ОСОБА_2 , він бажав пройти огляд на стан сп`яніння та підтвердити факт не перебування у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, але не мав можливості проїхати до медичного закладу, а огляд на місці йому не було забезпечено працівником поліції, тому під тиском поліцейських відмовився від його проходження в медичному закладі.

Суд приходить до висновку, що суб`єктом, уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення, перед судом, поза розумним сумнівом, не доведено факту відмови ОСОБА_2 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку визначеному законом.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та змінювати фабулу інкримінованого особі правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про не доведення перед судом, поза розумним сумнівом, відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до процедури визначеної законом.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Керуючись ст.ст.7, 130,251, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю в діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Іванівський районний суд Одеської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ