Провадження № 3/127/9849/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Староміським РВ УДМС України у Вінницькій області 29.09.2012, РНОКПП: НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 195663 від 13.12.2024 ОСОБА_1 13.12.2024 о 14:45 год. в м. Вінниця на пров. Гайдамацькому, 56, керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки в повному обсязі, при безперервній фіксації на портативні відеореєстратори № 468074, № 467767.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та просив суд закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснюючи, що 13.12.2024 о 15:26 год. у м. Вінниця на пров. Гайдамацькому, їхав разом із дружиною ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , коли дружина зупинила автомобіль, вийшла з нього та зайшла до будинку сусідки. Зрозумівши, що вона забулася вимкнути двигун, ОСОБА_1 сів на місце водія, щоб вимкнути його, коли до нього підійшли працівники поліції. У ході спілкування, та після того, як провели огляд автомобіля на наявність заборонених законом речей, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до КП ВОНД «Соціотерапія» та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Останній відмовився, оскільки не керував транспортним засобом, а лише сів на місце водія, щоб вимкнути двигун, у подальшому працівники поліції склали на ОСОБА_1 протокол за відмову проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судовому засідання свідок ОСОБА_2 повідомила, що 13.12.2024, керувала транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , у м. Вінниця на вул. Гайдамацькій, 56, зупинилися та вийшла з автомобіля, щоб зайти до сусідки на пару хвилин. Перебуваючи у будинку сусідки згадала, що забулася вимкнути двигун. Повернувшись назад до автомобіля, дізналася від чоловіка, що на нього склали адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП.

Захисник Шиманський В.М. у судовому засіданні просив суд закрити адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки його підзахисний не керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджуються усними поясненнями самого ОСОБА_1 , та свідченнями його дружини ОСОБА_2 , а також відеозаписом із бодікамери працівників поліції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідчення ОСОБА_2 та думку захисника, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту ч. 4 ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доведоності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано сам протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 195663 від 13.12.2024, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП ВОНД «Соціотерапія» від 13.12.2024, рапорт працівників поліції від 13.12.2024 та відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

З рапорту працівника поліції Мельничук В.А. слідує, що під час несення служби у складі наряду «Юнкер-110», спільно зі страшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 13.12.2024 о 14:45 год. у м. Вінниці на вул. Гайдамацькій, 56, був зупинений автомобіль засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . У ході спілкування та перевірки документів і водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки, зі слів вживав амфетамін три дні тому. Враховуючи вищевикладене на водія було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності.

У ході судового провадження ОСОБА_1 не заперечував обставин того, що 13.12.2024 під час спілкування із працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак зазначив, що автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , того дня не керував, за кермом була його дружина, а він лише сів на сидіння водія, що б вимкнути двигун.

Свідок ОСОБА_2 повністю підтвердила пояснення свого чоловіка та наголосила на тому, що 13.12.2024 вона керувала транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , припаркувала авто на пров. Гайдамацькому у м. Вінниці біля будинку 56 та пішла до сусідки, чоловік залишився в авто. Також зазначила, що чоловік автомобілем 13.12.2024 не керував взагалі.

Судом було досліджено відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського, яке починається з того, що працівники поліції підходять до автомобіля, двигун якого не працює, на водійському місці сидить ОСОБА_1 . Після того, як працівники поліції провели зовнішній огляд автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , та ОСОБА_1 , останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КП ВОНД «Соціотерапія». ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом.

Так, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом. Отже доведеність факту керування транспортним засобом особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є обов`язковим та визначальним.

А об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

ОСОБА_1 інкримінується, що він 13.12.2024 об 14:45 год. в м. Вінниця на пров. Гайдамацькому, 56 керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння.

Досліджений судом відеозапис із нагрудних камер працівників поліції розпочинається о 14:45 год. з моменту, коли працівники поліції підходять до автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , у якому перебуває ОСОБА_1 , однак двигун автомобіля не заведений та на автомобілі відсутні будь які ознаки, що вказували б на рух авто.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Натомість, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відеозапис із нагрудних камер поліцейським розпочинається з моменту, коли автомобіль стоїть у зупиненому (не заведеному) стані, тобто момент зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 не був зафіксований.

Допитана у ході судового розгляду свідок ОСОБА_2 зазначила, що саме вона 13.12.2024 на пров. Гайдамацькому у м. Вінниці керувала транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , припаркувала авто булі будинку 56 та пішла до сусідки.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , а відтак зобов`язаний був на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплені положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини у справі «Барбера проти Іспанії», де встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 у день, час та у місці, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: