Справа № 742/5309/24 Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В.
Провадження № 33/4823/7/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Салая Г.А.,

секретаря судового засідання Ревун А.І.

за участі захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Александрова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Александрова Д.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 25.08.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вул. Гвардійській, м. Прилуки Чернігівської області, керував автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про недоведеність вини ОСОБА_1 через відсутність доказів керування ним автомобілем, а свідок ОСОБА_2 , на показаннях якого трималося звинувачення, у суді першої інстанції не підтвердив обставин, викладених у письмових поясненнях, які замість нього написав поліцейський, а він на прохання останнього, підписав їх, не читаючи. Тоді як у суді свідок, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність, зазначив, що побачив автомобіль Фольксваген, за кермом якого бачив водія у військовій формі з ознаками сп`яніння, тому проявив пильність та повідомив на «102», сам прослідував на вказаним автомобілем, який весь час був у полі його зору і після зупинки з водійського місця вийшов чоловік у військовій формі. ОСОБА_3 вийшов з пасажирського сидіння. Після цього водій пішов з місця зупинки, а ОСОБА_3 залишився на місці. Після приїзду поліції, останні здійснювали тиск на нього та просили сказати, що автомобілем керував ОСОБА_1 він виконав вимогу поліції.

Заслухавши захисника Александрова Д.О., який у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити із викладених підстав, дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши викладені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається із переглянутого апеляційним судом відеозапису, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що з моменту приїзду працівників поліції на місце виклику, на дорозі стоять два автомобіля, біля яких стоять два чоловіки, один із яких (свідок ОСОБА_2 ), який повідомив працівникам поліції, що рухався за вказаним автомобілем, оскільки при зустрічному роз`їзді розгледів у водія ознаки сп`яніння, тому викликав поліцію та звуковим сигналом зупинив автомобіль, вказавши при цьому на чоловіка ( ОСОБА_1 ) як водія даного автомобіля. Після роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 того, що вони прибули на виклик через можливе вчинення ним як водієм правопорушення, останній заперечував керування транспортним засобом, наполягаючи на тому, що саме працівниками поліції він не зупинявся, після роз`яснення наявних у нього ознак сп`яніння та пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 в категоричній та грубій формі неодноразово відмовився, після чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 , який неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції, але на виклики не з`явився, надіславши письмові пояснення, в яких зазначив, що не має можливості прибути через проходження служби та з приводу подій, свідком яких він став, указав, що не бачив, що автомобілем керував ОСОБА_4 , а бачив, що за кермом знаходився чоловік у військовій формі, він не був схожим на ОСОБА_5 . Він викликав «102» оскільки водій поводив себе дивно. Після зупинки транспортного засобу водій зник у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 залишився на місці. На прохання поліцейських сказав, що автомобілем керував ОСОБА_6 , не розуміючи до яких наслідків це призведе. Зазначив, що не підтверджує письмові пояснення, написані у справі, оскільки такі не писав.

Аналогічні за змістом пояснення свідок надав і у суді І інстанції.

Протокол щодо ОСОБА_1 містить дані про те, що він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відео не зафіксовано, враховуючи обставини справи.

При цьому з огляду на надані свідком ОСОБА_2 показання у суді І інстанції та надіслані ним письмові пояснення суду апеляційної інстанції, враховуючи, що певний проміжок часу з моменту зупинки транспортного засобу до приїзду працівників поліції був, викладене ставить під сумнів доведеність керування транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_1 .

За таких обставин суд позбавлений можливості зробити висновок про доведеність поза розумним сумнівом факту керування автомобілем ОСОБА_1 , що є однією з ключових складових притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки єдиний свідок очевидець подій, безпосередньо допитаний судом першої інстанції, заперечив обставини, викладені у письмових поясненнях та підтвердив свої показання, надані суду письмовими поясненнями апеляційному суду.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Недоведена винуватість дорівнює в цьому випадку доведеній невинуватості.

Тому слід дійти висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками сп`яніння, подальшій відмові від проходження огляду на стан сп`яніння та відповідно, порушенні п. 2.5 ПДР і ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. задовольнити, постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай